Справа № 716/932/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2026 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
з участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Заставнівський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Івано -Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Данищука В.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення № 4484 від 13.06.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, за те, що він будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану не з`явився 20.04.2025 о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою № 3110407, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів та направленою засобами поштового зв`язку у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого ПКМ України №560, чим порушив вимоги ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В обґрунтування позову представник посилається на те, що ОСОБА_1 повістку про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував. З постанови по справі про адміністративне правопорушення №4484 не можливо встановити, чи складався адміністративний протокол про адміністративне правопорушення. Як зазначається в описовій частині постанови, доказів в обґрунтування правомірності своїх дій правопорушником не надано. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що повістку не отримував, про неї йому стало відомо під час розгляду справи. Проте, 13.06.2025 ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду постанови, що підтверджується відсутністю підпису про вручення постанови. Про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності йому стало відомо 28.05.2026 у відділі державної виконавчої служби, після блокування його банківських рахунків. 
У зв`язку з цим позивач просив поновити йому строк для оскарження постанови. Також позивач вважає, що вказана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки відсутня подія правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з тим, що у позивача не було обов`язку явки до відповідача, і відповідно порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідачем не доведено жодним доказом. 
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєвої О.В. від 08.06.2026 поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким ІНФОРМАЦІЯ_3 позовні вимоги не визнано, оскільки вважають, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП та скасуванню не підлягає. У відзиві зазначають, що ОСОБА_1 не з`явився 20.04.2025 о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою № 3110407, направленою засобами поштового зв`язку відповідно до Постанови КМУ №560. ОСОБА_1 був належним чином оповіщеним про необхідність його прибуття о 09:00 год. 20.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відміткою посадової особи Укрпошти «одержувач відсутній за вказаною адресою» від 18.04.2025. ОСОБА_1 30.05.2025 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де посадовою особою відносно нього було складено адміністративний протокол № 6/526. 
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4484 від 13.06.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. В подальшому позивач не цікавився результатом адміністративного провадження. З огляду на зазначене відповідач вважає вимоги позивача безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в своїй письмовій заяві до суду просили розглянути позовну заяву без їх участі та задовольнити позовну вимогу. 
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату і місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 
Представник третьої особи до суду не з`явився. В письмовій заяві начальник відділу ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України просив розглядати справу без їх участі та прийняти рішення на розсуд суду. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання, всіх учасників справи у відповідності до ч.4 ст.229 КАСУ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до положень Порядку № 560 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07.04.2025 сформовано повістку №3110407 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією про необхідність прибути 20.04.2025 о 09:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Заставна) для уточнення даних. 
Повістка надіслана ОСОБА_1 07.04.2025 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за № 0610244401468 на адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення АТ "УКРПОШТА". 
Згідно з трекінгом відстеження поштових відправлень АТ "УКРПОШТА", який додано відповідачем до відзиву, 18.04.2025 відправлення повернуто відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою).
Постановою у справі про адміністративне правопорушення № 4484 від 13.06.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, за те, що він, будучи військовозобов`язаним не з`явився 20.04.2025 о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою № 3110407, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів та направленою засобами поштового зв`язку у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого ПКМ України №560.
Як вбачається із змісту постанови, електронна повістка була надіслана засобами поштового зв`язку на адресу АДРЕСА_2 та повернута з проставленням відмітки посадовою особою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто ОСОБА_1 належним чином оповіщений про його прибуття 20.04.2025 на 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Своїми протиправними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Копію постанови № 4484 від 13.06.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 отримав 28.05.2026.
Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною, звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відтак, диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності, зокрема, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Зі змісту частини першої та частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Як встановлено судом, адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.
З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити ряд обставин:
- факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства;
- наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці;
- факт відповідності постанови вимогам законодавства та дотримання відповідної процедури;
- наявність складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560:
«Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».
Змінами, внесеними постановою КМУ від 08 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".
Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника (п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009) .
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК в контексті спірних правовідносин, необхідна сукупність обставин:
1) направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного,
2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою,
3) дотримання передбаченої процедури оповіщення адресата.
З матеріалів справи встановлено, що повістка позивачу вручена не була, оскільки була повернута відправнику з поставленням відмітки посадовою особою Укрпошти «відсутність особи за адресою місця проживання».
Позивач ОСОБА_1 в адміністративному позові зазначив, що він не отримував повістку про виклик, оскільки не знав про її існування. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 30.05.2025 ОСОБА_1 зазначив, що не прибув по повістці у зв`язку з перебуванням в Донецькій області на будівництві фортифікаційних споруд. Тобто йому не було відомо про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:00 годині 20.04.2025. 
Тому з метою повного та всебічного розгляду даної справи необхідним є з`ясування факту належного інформування позивача про обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проаналізувавши надані відповідачем до суду дані, судом встановлено, що процедуру вручення повістки не було дотримано, виходячи із наступного.
Після інформування адресата (у випадку інформування) не було дотримано процедури встановленої змінами, внесеними постановою уряду від 08 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку, оскільки докази повідомлення позивача за номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні.
Також на підтвердження дотримання передбаченої процедури оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем не надано суду копії конверту відправлення повістки із позначкою "Повістка ТЦК", зазначенням номеру мобільного телефону позивача, а також відміткою працівника об`єкта поштового зв`язку "адресат відсутній за зазначеною адресою", засвідченою його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою.
Сам позивач наголошує на тому, що жодних сповіщень від працівників пошти про необхідність отримання зазначеного листа не отримував.
Наведені обставини дозволяють дійти висновку, що позивач ОСОБА_1 був позбавлений можливості отримати сповіщення за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа та/або вкладенням до абонентської поштової скриньки за його адресою повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». 
Зазначене є суттєвим порушенням порядку надсилання та вручення поштової кореспонденції в даній категорії відправлень. А відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Окрім того, суд зазначає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розглядав справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не надав належної оцінки відомостям про зазначену причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» в трекінгу відстеження поштових відправлень АТ "УКРПОШТА", оскільки жодним належним способом не пересвідчився у виконанні працівником об`єкта поштового зв`язку самого факту спроби вручити таку повістку; не зажадав доказів виконання обов`язку, встановленого п.82 ПКМУ №270 вд 05.03.2009, вкладення до абонентської скриньки, що закріплена за адресою позивача повідомлення, на якому зазначена дата такого повідомлення для відліку трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку про те, що адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». 
Зазначені обставини залишились поза увагою суб`єкта владних повноважень, який вирішував питання притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Згідно зі статтею 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі від 08.07.2020 № 463/1352/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21241/18) звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо події самого правопорушення та законності його фіксації.
Крім цього, встановлені судом під час розгляду справи процесуальні (процедурні) порушення є безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП розглянута з порушенням положень КУпАП.
Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування та закриття провадження у справі.
За таких обставин адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
При цьому, суд не знаходить підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України з підстав неповажності причин пропуску строку для звернення до суду з вищевказаним позовом, що встановлено після відкриття провадження у справі, оскільки позивачем доведено, що такий строк пропущено з поважних причин.
Відповідно до абз.1, 3, 10 ст. 285 КАС України постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Дані про вручення ОСОБА_1 копії постанови № 4484 від 13.06.2025 про накладення адмінстягнення відповідач не надав. Дату вручення позивачу оскаржуваної постанови не можливо встановити з примірника, наданого відповідачем, за відсутності в постанові такої відмітки. 
Позивач стверджує, що отримав копію постанови № 4484 від 13.06.2025 лише 28.05.2026, про що зазначив у своєму примірнику.
Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про неналежне виконання державним органом своїх обов`язків, зокрема, щодо належного та своєчасного вручення особі копії постанови про адміністративне правопорушення.
Через неналежне виконання державним органом своїх обов`язків, не може бути обмежене право особи на судовий захист.
У зв`язку з цим, причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду 01.06.2026 з адміністративним позовом про скасування вищевказаної постанови визнаються судом поважними, а отже підстави для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Скасувати постанову № 4484 від 13.06.2025 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП - закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його складення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олена ПУХАРЄВА