справа № 208/2313/26
провадження № 2/208/3431/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м .Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/2313/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди, - 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду міста Кам`янського позовну заяву до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди.
Згідно до позовних вимог просить:
- Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу, а саме з 18 жовтня 2017 року по 03 грудня 2018 року, з 21 серпня 2019 року по 24 травня 2024 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське». 24 травня 2024 року позивача звільнено з роботи. 
За час роботи на підприємстві Відповідача Позивач набув хронічних професійних захворювань.
П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 03 листопада 2025 року, затвердженого т.в.о начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, встановлено наявність у Позивача професійних захворювання:
- хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним стптико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним і больовим синдромами;
- хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІст.).
- хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневсклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.).
П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, генерацію підвищених рівнів виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протилопилових респіраторів), органу слуху та недосконалістю технологічного процесу (зокрема, неможливістю застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливістю механізації та автоматизації певних виді робіт через складні гірничо-геологічні умови Позивач виконував роботи в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала гранично допустиму, в умовах вимушеної робочої пози і значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри та виробничого шуму еквівалентний рівень якого перевищував ГДК.
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №1391/26/44/В від 28 січня 2026 року Позивачу було встановлено 65 % втрати працездатності та третю групу інвалідності внаслідок професійних захворювань.
Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 04 червня 2025 року, випискою №662 із медичної карти стаціонарного хворого та медичним висновком від 26 червня 2025 року №4/10. 
У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. 
Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 року, цивільну справу №208/2313/26 передано до провадження судді Гречаній В.Г.
Ухвалою суду від 04.03.2026 року відкрито провадження у справі №208/2313/26 за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.
18.03.2025 року представник відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» - адвокат Рабко Т.О. подала до суду відзив на позовну заяву. Зазначила, що Позивач досить тривалий час (більше 9 років) працював у шкідливих умовах у інших Роботодавців (шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» машиніст підземних установок – 21.08.2007-28.10.2007; ДП «Красноармійськвугілля» ВП «Шахта «Стаханова» машиніст підземних установок; гірничомонтажник підземний – 02.02.2009 – 20.06.2011; ДП «Селидоввугілля» ВП «Шахта ? «Новогродівська» - гірничомонтажник підземний – 18.07.2011 - 30.09.2017; Філія «Павлоградське управління по монтажу демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання» ПРАТ «ДТЕК «ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» гірничомонтажник підземний – 02.01.2019 – 05.02.20219; ТОВ «Краснолиманське» машиніст підземних установок, учень гірника очисного забою – 14.02.2019- 31.07.2019).
Слід відзначити, що записи в трудовій книжці позивача про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення підтверджують, що позивач був обізнаний, що він зайнятий на робочому місці зі шкідливими умовами праці, що дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах. За показниками факторів виробничого середовища та трудового процесу робоче місця Позивача відповідало Списку №1 для призначення пенсії на пільгових умовах.
Робота позивача за Списком №1, що дає право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, сама по собі передбачає, що це роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, де рівень впливу шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, крім зростання хронічної захворюваності (виробничо обумовленої та захворюваності з тимчасовою втратою працездатності), призводять до розвитку професійних захворювань. Тобто, позивач чітко усвідомлював, що виконувана ним робота пов`язана з безпосереднім впливом шкідливих факторів виробничого середовища на організм працюючого.
Позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я свідомо погіршував його стан.
Відповідно, позивач мав можливість реалізувати своє право на вільний вибір виду діяльності, шляхом працевлаштування на іншій роботі з умовами праці, що не пов`язані із впливом на його організм шкідливих виробничих факторів.
Враховуючи, що Позивач приховував від Роботодавців реальний стан свого здоров`я, тому в даному випадку робота у шкідливих умовах була власним вибором Позивача. Якщо б Позивач своєчасно повідомив про реальний стан свого здоров`я Роботодавців, то можна було уникнути розвиту професійного захворювання. Слід врахувати, що матеріали справи не містять доказів, що Позивач просив змінити йому умови праці, а Роботодавець йому відмовив. Матеріали справи не містять доказів незгоди Позивача з результатами щорічних медичних оглядів щодо визнання його придатним до роботи чи вчинення дій по оскарженню результатів медогляду.
Відзначила, що на підприємстві Відповідача ОСОБА_1 пропрацював лише третину від загального стажу у шкідливих умовах.
Також, слід врахувати, що професійна втрата працездатності встановлена Позивачу 28.01.2026, а звернення до суду відбулося 26.02.2026, тобто всього через місяць, що фактично свідчить, що моральні страждання не можуть бути тривалими у цьому випадку. Крім того, Позивачу встановлена дата повторного оцінювання відсотка непрацездатності 01.02.2027, що підтверджує той факт, що лікарі не виключають імовірність покращення стану здоров`я Позивача.
Заявлені Позивачем моральні страждання не підтверджено наданими доказами по справі.
Просить врахувати вплив зовнішніх факторів, що суттєво впливає та погіршує фінансовий стан Відповідача. Серед таких чинників є активне ведення бойових дій за місцезнаходження виробничих потужностей Відповідача та зупинення виробництва з 16.01.2025 року.
01.05.2026 року у судовому засіданні адвокат Мотуз О.В. просив задовольнити позовні вимоги.
01.05.2026 року у судовому засіданні адвокат Рабко Т.О. просила відмовити у позовних вимогах. Зазначила, що позивач, працюючи у шкідливих умовах отримував певні соціальні пільги. Позивач не попередив роботодавця про зміни стану здоров`я. Жодних протиправних дій з боку відповідача немає. Трудовий стаж позивача на роботі у відповідача складає третину від загального стажу у шкідливих умовах.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював на наступних роботах:
-21.08.2007-28.10.2007 р. - шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» машиніст підземних установок; 
-02.02.2009 – 20.06.2011 р. - ДП «Красноармійськвугілля» ВП «Шахта «Стаханова» машиніст підземних установок; гірничомонтажник підземни; 
-18.07.2011 - 30.09.2017 р. - ДП «Селидоввугілля» ВП «Шахта «Новогродівська» - гірничомонтажник підземний;
-02.01.2019 – 05.02.2019 р. - Філія «Павлоградське управління по монтажу демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання» ПРАТ «ДТЕК «ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» гірничомонтажник підземний; 
-14.02.2019- 31.07.2019 р. - ТОВ «Краснолиманське» машиніст підземних установок, учень гірника очисного забою;
-21.08.2019 – 24.05.2024 р. - Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське».
24.05.2024 року звільнений у зв`язку з виявленими невідповідностями займаній посаді за станом здоров`я за п. 2 ст. 40 КзПП України.
Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 03.11.2025 року, встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання, а саме – - хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним і больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІст.), хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневсклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.).
Професійне захворювання виникло за таких обставин: у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, генерацію підвищених рівнів виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протилопилових респіраторів), органу слуху та недосконалістю технологічного процесу (зокрема, неможливістю застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливістю механізації та автоматизації певних виді робіт через складні гірничо-геологічні умови Позивач виконував роботи в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала гранично допустиму, в умовах вимушеної робочої пози і значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри та виробничого шуму еквівалентний рівень якого перевищував ГДК.
Згідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 1391/26/44/В від 28.01.2026 року, ОСОБА_1 є особою третьої групи інвалідності, має діагноз – простий хронічний бронхіт. Супутні діагнози – нейросенсорна втрата слуху, двостороння; радикулопатія, попереково-крижовий відділ. Причина інвалідності – професійне захворювання. Відсоток втрати професійної працездатності – 65% встановлено з 26.06.2025 року.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 04.06.2025 року, ОСОБА_1 має скарги на втомлюваність, відчуття нестачі повітря, кашель з тяжко відокремлюваним мокротинням, біль у грудній клітці під час кашлю, задишку при незначному фізичному навантаженні, майже постійний біль в поперековому відділі хребта, який посилюється при стоянні та ходьбі, що віддає переважно в праву ногу та праву сідницю, слабкість та судоми в ногах, різке обмеження обсягу рухів в попереку, зниження слуху, шум та дзвін у вухах.
Відповідно до виписки №662 із медичної картки стаціонарного хворого від 27.06.2025 року, ОСОБА_1 протипоказана робота в умовах дії фізичних навантажень, шуму, пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату. 
Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання від 26 червня 2025 року №4/10, зроблено наступний висновок: хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним і больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІст.), хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневсклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.).
З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав.
Згідно з нормами Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).
Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Згідност. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Відповідно ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Так, відповідно ч. 1-4 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03 листопада 2025 року, професійні захворювання виникли у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, генерацію підвищених рівнів виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протилопилових респіраторів), органу слуху та недосконалістю технологічного процесу (зокрема, неможливістю застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливістю механізації та автоматизації певних виді робіт через складні гірничо-геологічні умови Позивач виконував роботи в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала гранично допустиму, в умовах вимушеної робочої пози і значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри та виробничого шуму еквівалентний рівень якого перевищував ГДК
З акту вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз: хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним і больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІст.), хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневсклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.).
Як встановлено з трудової книжки ОСОБА_1 : 
-З 21.08.2019 року по 24.05.2024 рік працював на Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»;
-24.05.2024 року звільнений у зв`язку з виявленими невідповідностями займаній посаді за станом здоров`я п.2 ст. 40 КЗпП України.
Інформація з трудової книжки ОСОБА_1 свідчить про те, що він з 2007 року по 2024 рвк майже весь час працював у шахтах з повним підземним робочим днем.
У акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 03.11.2025 року також зазначено, що ОСОБА_1 в умовах шкідливих факторів ПрАТ «ШУ «Покровське» працював 06 рік 23 дні.
Отже, вбачається, що захворювання, які визнанні професійними захворюваннями ОСОБА_1 цілком ймовірно виникли за час роботи на ПрАТ «ШУ «Покровське».
З наданої трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 після звільнення з ПАТ «ШУ «Покровське» більше не працював. 
У позовній заяві зазначено, що у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Роботодавець ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Таким чином, судом встановлено порушення ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» норм трудового законодавства, що призвело до появи у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя. 
Встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності та він визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи. 
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3ст. 23 ЦК України).
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК Україникритеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258, 265,268,273 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», код ЄДРПОУ 13498562, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», код ЄДРПОУ 13498562, судовий збір на користь держави у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції – Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua. 
Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», код ЄДРПОУ 13498562, адреса: Донецька обл., м. Покровськ, площа Шибанкова, буд. № 1 А.
Повний текст рішення складено та проголошено 05.05.2026 року о 17:40 год.

Суддя  В.Г.Гречана