Справа № 127/21634/25
Провадження № 22-ц/801/1322/2026
Провадження № 22-ц/801/1321/2026
Категорія: 21
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач: Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	Справа № 127/21634/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Панасюка О. С., Сала Т. Б.,
секретар судового засідання Кахно О. А.
учасники справи:
позивач Вінницька окружна прокуратура в інтересах держави в особі
Вінницької міської ради,
Відповідачі: Вінницька районна військова адміністрація,
ОСОБА_1 (особа яка подала апеляційну скаргу),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , поданими його представником адвокатом Путіліним Євгеном Вікторовичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2026 року та на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2026 року, ухвалені у складі судді Борисюк І. Е. в місті Вінниці, дата складення повних судових рішень відповідає даті їх ухвалення, -
в с т а н о в и в :
В липні 2025 року заступник керівника Вінницької окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, звернувся в суд з позовом до Вінницької районної військової адміністрації та ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Позов мотивований тим, що рішенням Вінницької районної державної адміністрації № 156 від 11.02.2005 громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації по відведенню земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради. 
Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації № 44 від 17.01.2006 «Про викладення розпорядження № 156 від 11.02.2005 у новій редакції» надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації по відведенню земельної ділянки загальною площею 1,0191 га, в тому числі земельної ділянки площею 0,1200 га - для ведення садівництва та земельної ділянки площею 0,8991 га - для ведення особистого селянського господарства, з послідуючою передачею у власність, за рахунок земель державної власності не переданих у власність чи користування (землі запасу) на території Луко-Мелешківської сільської ради, за межами населеного пункту. 
Після виготовлення на замовлення ОСОБА_1 ,проєкту землеустрою, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери 0520682800:01:002:0001 - для ведення особистого селянського господарства та 0520682800:01:002:0002 - для ведення садівництва. Підставою для надання у власність вищевказаних земельних ділянок стало розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 278 від 24.02.2006. 
Встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, сформовано за рахунок земель водного фонду, що суперечить приписам земельного та водного законодавства, з урахуванням чого остання підлягає поверненню у власність Вінницької міської ради. 
В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024022110000001 від 03.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, отримано інформацію Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг, що через земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 протікає річка Перемиля, на якій розташований ставок. Річка Перемиля - ліва притока річки Південний Буг та з`єднана з мережею поверхневих вод. Вказані обставини підтверджуються протоколом огляду від 20.02.2025, до якого сертифікованим інженером-геодезистом виготовлено план-схему земельних ділянок з розташованими на них будівлями та спорудами та розташуванням водного об`єкту (ставка). Зокрема, вказаним оглядом встановлено, що водний об`єкт розташований в межах земельної ділянки кадастровим 0520682800:01:002:0001, яка перебуває у приватній власності із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Згідно результатів виконання топографо-геодезичних робіт по визначенню контурів меж земельних ділянок по фактичному користуванню, згідно схеми, в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 розташований ставок площею 0,7156 га. 
Окрім того, СБК «Водпроект» надано картографічні матеріали, а саме карту 1986 року видання, станом місцевості на 1983 рік. Шляхом візуального співставлення встановлено, що через земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 протікала річка. Таким чином встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 накладається на землі водного фонду – річку Перемиля, на якій розташований ставок, та яка є лівою притокою річки Південний Буг.
Отже, передача у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 загальною площею 0,8991 га здійснена всупереч вимог ст. ст. 19, 20, 22, 59, 83, 122 ЗК України. Передача у власність земель водного фонду приватним особам є неможливою. Таким чином спірна земельна ділянка не могла бути переданою відповідачу Вінницькою районною державною адміністрацією у власність для сільськогосподарського призначення, оскільки така дія (рішення) виходила за межі допустимої адміністративної дії (поведінки), так як вказаний орган не уповноважений передавати у приватну власність земельні ділянки водного фонду. Вказана земельна ділянка протиправно вибула з комунальної власності з порушенням вимог законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, щодо порядку безоплатного надання земельних ділянок у власність громадян та з порушенням законодавства, що регулює правовий порядок використання земель водного фонду. На даний час Вінницька територіальна громада в особі Вінницької міської ради позбавлена можливості користуватись і розпоряджатись спірною землею. 
Оскільки формування земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001, площею 0,8991 га з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства , відбулось із порушенням земельного законодавства щодо визначення призначення, категорії земель, то подальша наявність відомостей про них в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей. 
Усі водні об`єкти та землі водного фонду на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони протікають, та незалежно від права власності на них, становлять водний фонд та землі водного фонду України і перебувають під охороною держави. Водні об`єкти та землі водного фонду, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на землі водного фонду здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Правомочності щодо володіння, користування розпорядження об`єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Вінницька міська рада, враховуючи постанову Верховної Ради України від 13.05.2015 № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області».
Вінницька окружна прокуратура в порядку, визначеному ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», звернулась 03.06.2025 листом до Вінницької міської ради щодо надання інформації про вжиті заходи, спрямовані на захист інтересів територіальної громади з метою повернення їй спірних земельних ділянок водного фонду. Відповідно до змісту відповіді Вінницької міської ради від 23.06.2025, вказаний орган місцевого самоврядування не звертався до суду з позовними заявами щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками водного фонду. Також у наданій відповіді зазначено про відсутність заперечень у разі представництва інтересів громади в суді прокуратурою. Таким чином, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Звернення прокурора до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданої у власність земельної ділянки водного фонду, яка на даний час вільна від забудови капітальними об`єктами нерухомості, і таким чином, не порушується баланс державних (суспільних) і приватних інтересів та відсутній факт надмірного втручання держави у спірні правовідносини.
Вищевикладене й стало підставою для звернення прокурора до суду із вимогою про: 
- усунення перешкод у здійсненні Вінницькою міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 278 від 24.02.2006 та
- скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 площею 0, 8991 га і 
- повернення вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 на користь Вінницької територіальної громади в особі Вінницької міської ради. 
Також прокурор просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Вінницького міського суду від 23 березня 2026 року позов задоволено частково та ухвалено:
-усунути перешкоди у здійсненні Вінницькою міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом:
?скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 площею 0, 8991 га;
?повернення ОСОБА_1 на користь Вінницької територіальної громади в особі Вінницької міської ради земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 площею 0, 8991 га;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір в сумі 6 056, 00 гривень;
-витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028, 00 гривень залишити за Вінницькою обласною прокуратурою.
Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 13 квітня 2026 року о 14 год. 00 хв.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, суд першої інстанції виснував, що позивачем доведено ту обставину, що передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 належала на момент передачі у власність та належить зараз до земель водного фонду.
Суд зауважив, що Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово виснувала про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам Земельного кодексу України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц).
Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного кодексу України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71); від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97); від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46); постанова Верховного Суду від 17 грудня 2025 року у справі № 370/702/21).
Відтак суд виснував, що прокурор правомірно послався на приписи ст. 391 ЦК України і ст. 152 ЗК України при обґрунтуванні позовних вимог, зокрема в частині обрання ним належного способу захисту шляхом пред`явлення негаторного позову.
Також суд вказав, що реєстрація права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001, площею 0, 8991, що відноситься до земель водного фонду, створює протиправні перешкоди Вінницькій міській раді у користуванні та розпорядженні цією земельною ділянкою, а тому вона підлягає поверненню ОСОБА_1 на користь Вінницької територіальної громади в особі Вінницької міської ради.
Повернення територіальній громаді земельної ділянки, незаконно переданій фізичній особі органом місцевого самоврядування, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель водного фонду.
Відтак, на переконання суду, задоволення позову у цій частині за встановлених судом обставин жодним чином не порушує прав відповідача ОСОБА_1 в контексті положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що стверджував його адвокат.
Крім того суд дійшов висновку, що задоволення вимоги прокурора про повернення земельної ділянки у державну власність саме собою не є правовою підставою для припинення права власності на спірну земельну ділянку. У зв`язку з цим у разі задоволення негаторного позову прокурора, підлягає задоволенню і вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 у Державному земельному кадастрі, така вимога відповідає ефективному способу захисту порушених прав територіальної громади.
Вирішуючи вимогу про скасування рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність, суд вправі дійти висновку, що така вимога є неефективним способом захисту прав особи для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, пункт 143; від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, пункт 11.10).
Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 83), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (пункт 53)).
Тому суд, встановивши, що розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 278 від 24.02.2006 є незаконним, вичерпало свою дію виконанням (на підставі розпорядження ради видано державний акт на право власності на земельну ділянку), - виснував, що слід відмовити в задоволенні позову в частині вимог до Вінницької районної військової адміністрації про усунення перешкод у здійсненні Вінницькою міською радою права користування та розпорядження вищевказаною земельною ділянкою шляхом скасування розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 278 від 24.02.2006, слід відмовити, оскільки такий спосіб захисту прав, за встановлених судом обставин у цій справі, не є належним та ефективним.
Додатковим рішенням Вінницького міського суду від 20 квітня 2026 року ухвалено витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу залишити за ним.
Постановляючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги , заявлені до ОСОБА_1 , були задоволені, а тому, виходячи з приписів статті 141 ЦПК України, немає підстав для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_1 .
Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Путіліна Є.В., подав апеляційні скарги, за результатами розгляду яких просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2026 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову прокурора до ОСОБА_1 , а також скасувати додаткове рішення Вінницького міського суду від 20 квітня 2026 року та стягнути з позивача понесені відповідачем ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не зважив, що позивачем не надано доказів належності переданої відповідачеві земельної ділянки до земель водного фонду, земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення, що було встановлено при виготовленні Проєкту землеустрою , в тому числі і при комісійному огляді місцевості в натурі. В подальшому земельну ділянку було підтоплено в зв`язку з проведенням розчищення пожежної водойми Вінницьким райагролісом, що встановлено судовими рішеннями, яким суд першої інстанції оцінки не дав.
Окрім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки відповідач є володільцем земельної ділянки, чиє право власності зареєстровано у передбаченому законом порядку (в нього наявний Державний акт), натомість територіальна громада, за якою не зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості, не є його володільцем. Тому в цих правовідносинах належним способом захисту є витребування нерухомого майна від відповідача (віндикаційний позов).
09.05.2025 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Цивільного Кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача». Тому за обставин цієї справи позивачеві слід було пред`являти віндикаційний, а не негаторний позов, тобто ставити питання про витребування земельної ділянки. Відповідач є добросовісним набувачем, з часу набуття ним права власності пройшло більше ніж десять років (розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 278 прийнято 24.02.2006 року), а тому в силу приписів ч.3 статті 388 ЦК України, земельна ділянка не може бути витребувана у нього. Втручання у право власності відповідача без будь-якої компенсації є неправомірним.
Щодо додаткового рішення Вінницького міського суду, відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2026 року не може залишатися в силі, а заявлений прокурором позов не підлягає до задоволення в повному обсязі, то з позивача слід стягнути понесені відповідачем в суді першої інстанції судові витрати. Окрім того, в суді апеляційної інстанції відповідач очікує понести судові витрати на правничу допомогу орієнтовно 3 000 грн та витрати по сплаті судового збору 10 900,80 грн.
12 травня 2026 року від Вінницької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву зводяться до того, що суд першої інстанції дав правильну оцінку обставинам справи: земельна ділянка ОСОБА_1 розташована на водному об`єкті: річці Перемиля, на якій розташований ставок і яка є притокою річки Південний Буг, а тому за будь-яких умов не може перебувати у його власності. Судова практика є однозначною: в таких випадках слід заявляти негаторний позов, а тому висновки суду є вірними.
19 травня 2026 року з пропуском строку, встановленого судом, від заступника керівника Вінницької окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу. Так, ухвала Вінницького апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження була постановлена 27 квітня 2026 року та учасникам справи надано 5-денний строк для надання відзиву, отримана прокуратурою 07 травня 2026 року через систему «Електронний суд», відтак строк, наданий судом для подачі відзиву, закінчився 12 травня 2026 року, заявник не наводить поважних причин пропуску строку на подачу відзиву, відтак його слід залишити без розгляду (ч. 2 ст. 126 ЦПК України).
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Путілін Є. В. підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити. Прокурор Ємельянов В. А. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, а рішення суду таким, що постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Представник Вінницької міської ради Мичківський І. П. підтримав позицію прокурора. Від Вінницької районної адміністрації надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність із зазначенням того, що Вінницька районна військова адміністрація позовних вимог не визнає.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
-Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації № 156 від 11.02.2005 надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації по відведенню земельної ділянки загальною площею 1, 0191 га, в тому числі земельної ділянки площею 0, 25 га – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельної ділянки площею 0, 7691 га – для ведення особистого селянського господарства, з послідуючою передачею у власність, за рахунок земель державної власності не переданих у власність чи користування (землі запасу) на території Лука-Мелешківської сільської ради, за межами населеного пункту. (т. 1 а. с. 135)
-Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації № 44 від 17.01.2006 було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації по відведенню земельної ділянки загальною площею 1, 0191 га, в тому числі земельної ділянки площею 0, 1200 га – для ведення садівництва, та земельної ділянки площею 0, 8991 га – для ведення особистого селянського господарства, з послідуючою передачею у власність, за рахунок земель державної власності не переданих у власність чи користування (землі запасу) на території Лука-Мелешківської сільської ради, за межами населеного пункту; визнано розпорядження № 156 від 11.02.2005 таким, що втратило чинність. (т. 1 а. с. 136)
-ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок. (т. 1 а. с. 110-134, 204-210)
-Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації № 278 від 24.02.2006 було затверджено вищевказаний проєкт землеустрою; передано ОСОБА_1 у власність земельні ділянки загальною площею 1, 0191 га, в тому числі земельну ділянку площею 0, 1200 га – для ведення садівництва, та земельну ділянку площею 0, 8991 га – для ведення особистого селянського господарства, з видачею державних актів на право власності на землю на території Лука-Мелешківської сільської ради, за межами населеного пункту. (т. 1 а. с. 137);
-Згідно Довідки Вінницького районного відділу земельних ресурсів, присвоєно кадастрові номери земельним ділянкам, розташованим на території Луко-Мелешківської сільської ради, наданих у власність ОСОБА_1 згідно розпорядження Вінницької РДА за № 278 від 24 лютого 2004 року: земельній ділянці площею 0, 8991 га – для ведення особистого селянського господарства, присвоєно кадастровий номер 0520682800:01:002:0001; земельній ділянці площею 0, 1200 га – для ведення садівництва присвоєно кадастровий номер 0520682800:01:002:0002 (а. с. 132, т.1);
-05.04.2006 ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 8991 га, розташовану на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0520682800:01:002:0001), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.04.2024. (т. 1 а. с. 158-163, 198-198);
-З інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.07.2025 вбачається відсутність записів, зокрема запису про реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку. (т. 1 а. с. 109);
-03.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42024022110000001 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України (самостійно виявленого прокурором). (т. 1 а.с. 108);
-постановою прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області Ю. Майданюк від 13.06.2025 було надано дозвіл заступнику керівника Вінницької окружної прокуратури, прокурорам Вінницької окружної прокуратури, які здійснюють представництво інтересів держави в суді, на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024022110000001 від 03.01.2024 і використання у всіх судах України документів, що містяться у цьому кримінальному провадженні. (т. 1 а. с. 106-107)
-20.02.2025 старшим дізнавачем СД Відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області за участю понятих, ОСОБА_1 та інших осіб було проведено огляд земельних ділянок з кадастровими номерами 0520682800:01:002:0001 і 0520682800:01:002:0002, та складено відповідний протокол. (т. 1 а. с. 138-141);
-Із довідки старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Ю. Гарбозюка, складеної 20.02.2025 за результатами участі у проведенні слідчих дій щодо огляду вищевказаних земельних ділянок, вбачається, зокрема, що на земельній ділянці з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001, яка у приватній власності, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, наявний водний об`єкт (ставок) на річці Перемиля (ліва притока річки Південний Буг); фактично земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 передана у власність з недотриманням вимог ст. 59 ЗК України та ст. 6 ВК України. (т. 1 а. с. 144);
-На виконання ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Волошина С. В. по справі № 127/2808/25 сертифікованим спеціалістом були виконані топографо-геодезичні роботи. (т. 1 а. с. 147-152);
-За інформацією Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг від 25.02.2025, через земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 протікає річка Перемиля, на якій розташований ставок. Річка Перемиля - ліва притока річки Південний Буг та з`єднана з мережею поверхневих вод. Верховий укіс греблі ставка закріплений вертикальною залізобетонною підпірною стінкою, гребінь греблі проїзний та має тверде покриття. Випуск ставка здійснюється за рахунок гідроспоруди (трубчатий шлюз-регулятор). (т. 1 а. с. 142);
-Згідно наданої СБК «Водпроект» копії карти 1986 року видання (станом місцевості на 1983 рік), вбачається, що річка Перемиля та розташований на ній ставок був позначений на карті місцевості станом на 1983 рік (а. с. 155-157);
-Постановою Верховної Ради України від 13.05.2015 № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області» було змінено межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшено територію міста на 4 448, 97 га земель, у тому числі, окрім іншого, 495, 19 га за рахунок земель Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району.
Між сторонами виник спір про усунення перешкод в користуванні власністю.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність тієї обставини, що земельна ділянка, яка є предметом спору, належить до земель водного фонду (правовий статус земельної ділянки).
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. (стаття 19 ЗК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.
Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких розташовані об`єкти водного фонду, а також землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.
До земель комунальної власності, які не можна передавати у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених ЗК України (пункт «ґ» частини третьої статті 83 цього кодексу).
Частина друга статті 59 ЗК України обмежує можливість передання земель водного фонду у приватну власність випадком безоплатного передання громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів).
Отже, законодавство України обмежувало станом на 24.02.2006 року (на момент прийняття розпорядження Вінницької РДА № 278 про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки) безоплатне передання у приватну власність земель водного фонду випадком передання за рішенням уповноваженого органу тільки замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів). Вказане обмеження, визначене на момент виникнення спірних правовідносин у пункті «ґ» частини третьої статті 83 і в частині другій статті 59 ЗК України (та яке залишилося незмінним до сьогодні), було доступним, чітким і зрозумілим, а наслідки його недотримання з огляду на приписи ЦК України - передбачуваними для будь-якої особи, яка набула земельну ділянку водного фонду, що не є замкненою природною водоймою загальною площею до 3 гектарів.
На підтвердження того, що земельна ділянка з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001, яка була передана у приватну власність ОСОБА_1 , відноситься до земель водного фонду, позивачем було надано:
-довідку старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Ю. Гарбозюка, складену 20.02.2025 за результатами участі у проведенні слідчих дій щодо огляду вищевказаних земельних ділянок, з якої вбачається, що на земельній ділянці з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001, яка у приватній власності, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, наявний водний об`єкт (ставок) на річці Перемиля (ліва притока річки Південний Буг) (т. 1 а. с. 144);
-на виконання ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Волошина С. В. по справі № 127/2808/25 сертифікованим спеціалістом були виконані топографо-геодезичні роботи. (т. 1 а. с. 147-152) та з плану земельних ділянок ( з нанесенням координат точок меж та контурів земельних ділянок) вбачається, що на земельній ділянці з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 в межах ділянки перебуває водний об`єкт ставок;
- інформацію Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг від 25.02.2025, з якої вбачається, що через земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 протікає річка Перемиля, на якій розташований ставок. Річка Перемиля - ліва притока річки Південний Буг та з`єднана з мережею поверхневих вод. Верховий укіс греблі ставка закріплений вертикальною залізобетонною підпірною стінкою, гребінь греблі проїзний та має тверде покриття. Випуск ставка здійснюється за рахунок гідроспоруди (трубчатий шлюз-регулятор) (т. 1 а. с. 142);
- копію карти 1986 року видання (станом місцевості на 1983 рік),з якої вбачається, що річка Перемиля та розташований на ній ставок був позначений на карті місцевості станом на 1983 рік (а. с. 155-157).
Заперечуючи проти аргументів позивача, відповідач ОСОБА_1 стверджує, що він отримав земельну ділянку сільськогосподарського призначення, на якій не було водойми, по межі земельної ділянки протікав струмок, а водойма утворилася, коли Вінницький райагроліс проводив розчищення пожежної водойми.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 156 від 11.02.2005, з урахуванням розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 44 від 17.01.2006, яким було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації по відведенню земельної ділянки загальною площею 1, 0191 га, в тому числі земельної ділянки площею 0, 1200 га – для ведення садівництва, та земельної ділянки площею 0, 8991 га – для ведення особистого селянського господарства, з послідуючою передачею у власність, за рахунок земель державної власності не переданих у власність чи користування (землі запасу) на території Лука-Мелешківської сільської ради, за межами населеного пункту (т. 1 а. с. 136), - ОСОБА_1 замовив технічну документацію із землеустрою.
Проєкт землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок (надалі – Проєкт) був виготовлений ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (т. 1 а. с. 110-134, 204-210).
Як вбачається із матеріалів Проєкту, 25 лютого 2005 року було проведено комісійне обстеження в натурі (на місцевості)земельної ділянки, що намічається для відведення громадянину ОСОБА_1 (а.с.122-123, т.1) та було встановлено, що земельна ділянка віднесена до категорії земель «Землі сільськогосподарського призначення», було здійснено викопіювання із збірного кадастрового плану Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.124, т.1).
В матеріалах Проєкту також наявний Висновок Вінницької регіональної екологічної інспекції від 14 травня 2005 року № 3140 ПВ (а. с. 126-127, т.1), з якого вбачається, що категорія земель: «землі сільськогосподарського призначення, сінокоси (пункт5), якісна характеристика ґрунтів: ясно-сірі і сірі опідзолені слабо змиті середньо суглинкові (пункт9), у відношенні до навколишньої території з північної сторони протікає струмок «Безіменний» (пункт 13), проектом відведення передбачити встановлення ПЗС струмка «Безіменний» та використання її згідно вимог ст. 88, 89 Водного кодексу України (пункт17).Висновок: Вінницька регіональна екологічна інспекція вважає за можливе погодити надання земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для садівництва та особистого селянського господарства при умові виконання вимог висновку (пункт18).
Проект землеустрою був погоджений Вінницьким районним відділом земельних ресурсів (а. с. 129, т.1), З Експлікації земельної ділянки (а.с.131, т.1) вбачається, що при нанесенні поворотних точок та описі меж земельних ділянок, за номером 1 – земельна ділянка, яка надається для садівництва, площею 0, 1200 га; за номером 2 – земельна ділянка, яка надається для ведення особистого селянського господарства, площею 0,991 га та на цій земельній ділянці відмічена прибережнозахисна смуга(ПЗС).
Надалі земельній ділянці площею 0, 8991 га – для ведення особистого селянського господарства було присвоєно кадастровий номер 0520682800:01:002:0001, а земельній ділянці площею 0, 1200 га – для ведення садівництва, присвоєно кадастровий номер 0520682800:01:002:0002 (а. с. 132, т.1).
Отже, всі ці вище перелічені докази в сукупності підтверджують ту обставину, що при розробці Проєкту землеустрою, прийняття рішень про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0, 8991 га – для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0520682800:01:002:0001), - дана земельна ділянка відносилася до земель сільськогосподарського призначення, а не до земель водного фонду.
Відповідач ОСОБА_1 не заперечує, що наразі на земельній ділянці знаходиться ставок, який утворився штучно після розчищення пожежної водойми Вінницьким райагролісом. 
Те, що на належній відповідачеві ОСОБА_1 земельній ділянці кадастровий номер 0520682800:01:002:0001 на момент її відведення не було водного об`єкту, підтверджується постановою Староміського районного суду м. Вінниці у справі № 2а-139/08 (за позовом ОСОБА_1 до управління з контролю за використанням і охороною земель у Вінницькій області про скасування постанови державного інспектора управління з контролю за використанням і охороною земель у Вінницькій області від 08.07.2008 року № 19), якою встановлено, що у 2007 році ОСОБА_1 на земельній ділянці для ведення садівництва та особистого селянського господарства було збудовано господарську будівлю, комору, на будівництво було отримано відповідний дозвіл та прийнято в експлуатацію закінчене будівництво (а. с. 199- 200, т.1).
Цією ж постановою було встановлено, що наказом № 22-л та листом Облводгоспу від 11.04.2006 року підтверджено доводи ОСОБА_1 про відсутність його вини у підтопленні частини земельної ділянки, що перебуває у його власності, яке виникло внаслідок розчищення протипожежної водойми, що знаходиться поруч. Тому суд виснував, що «Враховуючи те, що штучно створений внаслідок підтоплення водний об`єкт знаходиться на частині земельної ділянки, що перебуває у власності позивача з цільовим використанням для особистого селянського господарства зміна цільового призначення (використання) земельної ділянки неможливо до набрання Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про ринок земель», тому вина позивача ( ОСОБА_1 – примітка апеляційного суду) в даному випадку відсутня». Постанова Староміського районного суду м. Вінниці у справі № 2а-139/08 набрала законної сили 07.11.2008 року.
Обставини підтоплення належної ОСОБА_1 земельної ділянки були встановлені і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2019 року у справі № 127/9473/19 (а. с. 201 – 202, т.1), яке набрало законної сили 23.04.2019 року.
Апеляційний суд акцентує також на тому, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 0520682800:01:002:0001, сформованого 29.04.2024 року та наданого прокурором (а. с. 158-163), категорія земель: «Землі сільськогосподарського призначення», вид цільового призначення: «01.03 для ведення особистого селянського господарства». 
Відтак сам факт наявності на сьогодні на земельній ділянці відповідача ОСОБА_1 водойми не свідчить про незаконність отримання ним цієї земельної ділянки у власність, оскільки як на момент отримання, так і до сьогодні земельна ділянка кадастровий номер 0520682800:01:002:0001 відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а не до земель водного фонду, як про те стверджує позивач.
Наявність на межі земельної ділянки струмка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та наявність прибережної захисної смуги (ПЗС), яка в силу закону, а саме приписів статі 88 Водного Кодексу відноситься до земель водного фонду, зазначені в матеріалах Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 , не заперечується ОСОБА_1 , однак це не свідчить про те, що вся земельна ділянка з кадастровим номер 0520682800:01:002:0001 відноситься до земель водного фонду. 
Оцінюючи надану позивачем інформацію Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг від 25.02.2025про те, що через земельну ділянку з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001 протікає річка Перемиля, на якій розташований ставок. Річка Перемиля - ліва притока річки Південний Буг та з`єднана з мережею поверхневих вод. Верховий укіс греблі ставка закріплений вертикальною залізобетонною підпірною стінкою, гребінь греблі проїзний та має тверде покриття. Випуск ставка здійснюється за рахунок гідроспоруди (трубчатий шлюз-регулятор) (т. 1 а. с. 142), - апеляційний суд зауважує, що така інформація надана під час огляду земельних ділянок, тобто підтверджує, що візуально на земельній ділянці наявний ставок, проте він, як уже встановлено і про що зазначено вище, утворився після того як земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_1 , натомість цільове призначення земельної ділянки було і залишилось незмінним: землі сільськогосподарського призначення.
З огляду на те, що на момент передачі земельної ділянки на ній був відсутній водний об`єкт і вона не належала до земель водного фонду (за виключенням ПЗС біля струмка «Безіменний»), посилання на копію карти 1986 року видання (станом місцевості на 1983 рік) (а. с. 155-157), з якої, як стверджує позивач, візуально вбачається, що річка Перемиля та розташований на ній ставок був позначений на карті місцевості станом на 1983 рік, - є лише припущенням та не може слугувати доказом віднесення земельної ділянки до земель водного фонду.
Суд першої інстанції, розглядаючи справу, невірно встановив фактичні обставини справи та не дав належної оцінки доказам, наданим учасниками справи, що призвело до помилкового висновку про те, що земельна ділянка з кадастровим номер 0520682800:01:002:0001 відноситься до земель водного фонду, а відтак не може перебувати у приватній власності.
Оскільки в справі яка розглядається, прокурором не доведено спеціального правового статусу земельної ділянки, а саме належність її до земель водного фонду, - відтак не доведено незаконність набуття ОСОБА_1 її у приватну власність. Відтак, оскільки вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю та повернення земельної ділянки у власність територіальної громади позивач обґрунтовував саме незаконністю набуття у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 0520682800:01:002:0001, тому у задоволенні позову до ОСОБА_1 слід відмовити через його недоведеність.
З огляду на те, що недоведеність позову – це самостійна підстава для відмови у його задоволенні, апеляційний суд не дає оцінки іншим доводам учасників справи.
Відтак рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2026 року в частині задоволення позову слід скасувати з постановленням нового: про відмову в задоволенні позову.
Оскільки апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Вінницького міського суду від 23 березня 2026 року, ухвалене у цій справі, прийшов до висновку про його скасування, ухвалене Вінницьким міським судом додаткове рішення від 20 квітня 2026 року підлягає скасуванню.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, з невірною оцінкою фактичних обставин справи та доказів, наданих учасниками справи, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2026 року в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з постановленням нового: про відмову у задоволенні позову.
Щодо судових витрат.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що апеляційні скарги ОСОБА_1 , подані його представником адвокатом Путіліним Є. В., підлягають до задоволення, відтак понесені відповідачем ОСОБА_1 витрати слід стягнути з позивача.
Відповідач ОСОБА_1 поніс такі судові витрати:7 500 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції (а. с. 103, т.2), 10 900 грн судового збору за апеляційну скаргу (а .с. 143, т.2).
Звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат. Такого висновку дійшла Велика палата ВС у постанові від 5.10.2022 у справі № 923/199/21. Схожих висновків ВП ВС дійшла, здійснюючи розподіл судових витрат за участі прокуратури за наслідками касаційного перегляду рішень у справах №905/1227/17 (постанова від 27.11.2018), №362/44/17 (додаткова постанова від 21.08.2019), такої ж практики дотримується КЦС ВС, до прикладу , в постановах від 15 листопада 2023 року у справі № 645/1982/19, від 11 квітня 2024 року у справі № 756/16117/21 та ін. Отже, 
З урахуванням приписів ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, понесені відповідачем ОСОБА_1 витрати слід стягнути з Вінницької обласної прокуратури.
На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , подані його представником адвокатом Путіліним Євгеном Вікторовичем, задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2026 року в частині задоволення позовних вимог заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 , та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2026 року, - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні позову заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Стягнути з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 18 400 грн понесених ним судових витрат.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2026 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до Вінницької районної військової адміністрації, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи
Позивач: Вінницька обласна прокуратура, ЄРДПОУ 02909909, місце знаходження: вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, п. і. 21050.
Позивач: Вінницька міська рада код ЄРДПОУ 25512617, місце знаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, п. і. 21050.
Відповідач: Вінницька районна військова адміністрація код ЄРДПОУ 04050975, місце знаходження: вул. Хмельницьке шосе, 17, м. Вінниця, п. і. 21016.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 16 червня 2026 року.

Головуюча   Т. М. Шемета

Судді:  О. С. Панасюк 

Т. Б. Сало