Провадження № 1-кп/643/245/26 
Справа № 643/4936/24
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2026  

28 квітня 2026 року місто Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря 
судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Харкова кримінальне провадження за обвинувальними актами №12024221170001683, внесеному до ЄРДР від 10.05.2024 та за №12024221170001334, внесеному до ЄРДР від 19.12.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 27.06.2013 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 24.12.2013 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 19.09.2014 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.6 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 строк покарання скорочено на половину, звільненого 29.01.2016 за відбуттям строку покарання; 11.09.2018 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 03.03.2022 за відбуттям строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 07.04.2024 приблизно о 14:00, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовджено Указом Президента України від 06 лютого 2024 року №49/2024 з 05:30 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, перебуваючи за будинком АДРЕСА_3 , розпивав спиртні напої разом з компанією, у якій також перебував потерпілий ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_4 побачив на погребі мобільний телефон Xiaomi Redmi 9Т зеленого кольору, який належить ОСОБА_7 та який він туди попередньо поклав, та у цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний протиправний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном.
ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів мобільним телефоном Xiaomi Redmi 9Т зеленого кольору, який лежав на погребі.
Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою корись і розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3850грн.
Крім того, ОСОБА_4 у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 06 лютого 2024 року №49/2024 з 05:30 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, знаходячись в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, перебуваючи між будинками, розташованими за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , підійшов до раніше йому знайомого ОСОБА_6 , з яким вони раніше розпивали спиртні напої. Далі, ОСОБА_4 побачив у останнього у руці мобільний телефон Xiaomi Redmi 9Т та у цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний протиправний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, повторно, з раптово виниклим умислом, з корисливих мотивів, знаходячись перед ОСОБА_6 наніс один улар рукою по голові в область правого ока останнього, тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння, заподіявши ОСОБА_6 згідно з висновком експерта – легке тілесне ушкодження у вигляді забійної рани з синцем на голові, та після цього, діючи відкрито для потерпілого, шляхом ривку, заволодів мобільним телефоном Xiaomi Redmi 9Т, який знаходився у кармані штанів потерпілого, куди його поклав потерпілий, після зустрічі із ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1614,40грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину загалом визнав частково, при цьому, повністю у вчинені крадіжки мобільного телефону потерпілого та повністю заперечує провину у вчиненні грабіжу відносно останнього, вважаючи що його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. 
В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що 07.04.2024 у денний час святкували Благовіщення у дворі будинку АДРЕСА_3 , компанією вживали спиртні напої, де також перебував раніше незнайомий ОСОБА_6 , який підсів до них, запропонував вжити алкоголь. У ОСОБА_8 були 2 мобільних телефона, які він демонстрував, на одному з телефонів слухали музику тощо. В якийсь момент ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_6 залишив один із своїх мобільних телефонів на лавці та не спостерігав, тоді ОСОБА_4 скориставшись такою ситуацією, взяв мобільний телефон та пішов до ломбарду, в якому заложив мобільний телефон ОСОБА_9 , отримавши гроші, на які придбав спиртні напої для компанії. В подальшому протягом поточної зустрічі, усі продовжували відпочивати, вживати алкогольні напої, ОСОБА_4 також й метадон, в ході чого ОСОБА_6 став чіплятися до ОСОБА_10 , його стали виганяти та він, будучи сильно п`яним, пішов. ОСОБА_4 вирішив прослідувати за ним, побачив, що ОСОБА_6 сидить на лавці у дворі між будинками та розмовляє по мобільному телефону. Підійшовши до нього, ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 в область його обличчя, внаслідок чого у останнього випав мобільний телефон, який ОСОБА_4 забрав. Потерпілий свідомості від удару не втрачав. Близько 20 годині ОСОБА_4 затримали працівники патрульної поліції. Оскільки мобільний телефон був при ньому, в подальшому його вилучили. Між тим, у подальшому ОСОБА_4 змінив свої покази, зазначивши, що спричинив потерпілому тілесні ушкодження через його неправильну поведінку, в чому і визнає себе винуватим. Мобільний телефон не забирав, відповідно в подальшому, не викидав на землю, про що говорять свідки. Відбитки його пальців на знайденому мобільному телефону з`явились, як і всіх присутніх в цей день, оскільки користувались телефоном ОСОБА_6 , слухаючи музику. Отже, за епізодом грабіжу свою провину не визнає повністю. 
Незважаючи на повне визнання провини у крадіжки мобільного телефону у потерплого ОСОБА_6 та невизнання провини у відкритому викраденні мобільного телефону у останнього, суд, всебічно проаналізуючи надані та досліджені докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в інкримінованих злочинах, що вбачається із такого.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.05.2024 за №12024221170001683 за ч.4 ст.185 КК України (т.3 а.с.72).
Протоколом прийняття заяви про кримінальне провадження та іншу подію ОСОБА_6 від 10.05.2024 (т.3 а.с.73).
Протоколом огляду місця події від 11.06.2024 за участю ОСОБА_11 , який видав мобільний телефон Xiaomi Redmi 9Т зеленого кольору, Imei8657670504463205 з фототаблицею до нього )т.3 а.с.76-78).
Заявою ОСОБА_11 про добровільну видачу мобільного телефона Xiaomi Redmi 9Т, Imei8657670504463205 співробітникам поліції (т.3 а.с.75).
Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 11.06.2024 (т.3 а.с.79).
Постановою про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів від 19.06.2024 (т.3 а.с.90-92,105-107).
Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.07.2024 (т.3 а.с.93, 94,108,109).
Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 06.07.2024 (т.3 а.с.95,96,112,113).
Протоколом огляду речей від 06.07.2024 (т.3 а.с.98-102,114-118).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.06.2024 за участю свідка ОСОБА_12 (т.3 а.с.120-122).
Висновком експерта №5131 за результатами проведення товарознавчої експертизи від 25.06.2024 (т.3 а.с.83-87).
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що ОСОБА_4 знає, як продавця, так який іноді приходив до магазину, де працював ОСОБА_12 по продажу, ремонту електронники. У квітні 2024 прийшов ОСОБА_4 та запропонував мобільний телефон, який ОСОБА_12 оцінив. ОСОБА_4 сповістив, що телефон дитини, без зарядного пристрою та коробки. ОСОБА_12 придбав мобільний телефон, який в подальшому продав іншої особи.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.04.2024 за №12024221170001334 за ч.4 ст.186 КК України (т.3 а.с.129).
Заявою ОСОБА_6 від 07.04.2024 про відкрите викрадення мобільного телефону Xiaomi Redmi 9Т 07.04.2024 о 19:20 за адресою: АДРЕСА_3 (т.3 а.с.131).
Поясненнями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що у квітні 2024 на вулиці вживали спиртні напої у компанії 2-х дівчин та 2-х хлопців, серед яких був ОСОБА_13 , якого раніше не знав. У ОСОБА_6 при собі був мобільний телефон, з якого слухали музику, а коли він відволікся, телефон вкрали. Потім продовжував вживати алкоголь у компанії і того ж дня у вечорі сидів на лавочці у дворі з дівчиною ОСОБА_14 та її собакою. До нього підійшли троє хлопців серед яких був ОСОБА_13 , несподівано останнім був нанесений удар в область обличчя, від чого він впав на землю. ОСОБА_6 зазначив, що відчував як хтось лазить по його кишеням, хто саме через удар в обличчя, не бачив. Через декілька хвилин, став шукати свої речі, отямився та викликав поліцію. В подальшому у ОСОБА_13 виявили його мобільний телефон. Були свідки, які бачили, що ОСОБА_13 «сбросив» мобільний телефон. Потерпілий наполягав, що тілесні ушкодження наніс саме ОСОБА_4 . Викрадений мобільний телефон повернули працівники поліції. Те що ОСОБА_4 заперечує факт викрадення мобільного телефона, на дамку потерпілого, є мета останнього пом`якшити покарання.
Протоколом огляду місця події від 07.04.2024 з фототаблицею до нього із якого вбачається, що на прибудинкової території, на землі, через проїзну частину по пр. Тракторобудівників у м. Харкові, знаходиться мобільний телефон Redmi чорного кольору у чохлі чорного кольору з розбитим склом у вимкненому стані, який було вилучено. Зі слів поліцейського ОСОБА_15 , ОСОБА_4 дістав із своєї внутрішньої кишені мобільний телефон та викинув його на землю, на прибудинкову територію під час того, як поліцейський разом із ОСОБА_4 підходили до патрульного автомобіля для встановлення особистості. Також було вилучено змив з поверхні вказаного мобільного телефону (т.3 а.с.132-140).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 08.04.2024, в ході чого потерпілий ОСОБА_6 визнав особу, зображену на фотознімку №1 – ОСОБА_4 (т.3 а.с.141-144).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.04.2024 за участю потерпілого ОСОБА_6 з фототаблицею до нього, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_6 вказує, коли він сидів на лавочці, як до нього підійшли три чоловіки, два з яких знаходились на відстані 1,5 м., а третій, малознайомий на ім`я « ОСОБА_16 » підійшов до ОСОБА_6 , який одразу заховав свій мобільний телефон до правої кишені штанів, та у момент, коли підняв голову, ОСОБА_16 лівою рукою, а саме, кулаком, вдарив ОСОБА_6 по обличчю по правому оку. Від завданого удару потерпілий впав з лавочці, але свідомість не втратив. Після чого, як ОСОБА_6 знаходився в лежачому положенні, відчував, як ОСОБА_16 обшукував кишені та дістав мобільний телефон, з яким пішов з іншими чоловіками у невідомому напрямку, з фототаблицею та диском до нього(т.3 а.с.145-151).
Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 08.04.2024 (т.3 а.с.152,153).
Висновком судово-медичної експертизи №09/221-С/2024 від 19.04.2024, із якого вбачається, що у ОСОБА_6 мають місця наступні тілесні ушкодження: забійна рана на тлі синця на голові. Ці пошкодження могли утворитися від ударної дії тупого твердого предмету(ів), і могли бути отримані в строк вказаний в постанові. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, також стадією загоєння рани і кольором синця.
За ступенем тяжкості: забійна рана з синцем викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженим Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Показання ОСОБА_17 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 08.04.2024, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень (т.3 а.с.152-154). 
Протоколом огляду речей від 08.04.2024, а саме, мобільного телефону Redmi чорного кольору у чохлі чорного кольору з розбитим склом та змив на ватну паличку з поверхні вказаного мобільного телефону (т.3 а.с.157,158).
Постановою про відібрання біологічних зразків від 08.04.2024 (т.3 а.с.176).
Протоколом отримання зразків для експертизи від 08.04.2024 (т.3 а.с.177).
Висновком експерта №3081 за результатами проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи від 26.04.2024, із змісту якого вбачається, що встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_4 (об`єкт №1.1). На даному на дослідження змиві на ватній палочці із поверхні мобільного телефону Redmi (об`єкт №2.1), встановлено прийнятний рівень матричної активності, що свідчить про присутність ДНК у вказаному об`єкті. Порівняльним дослідженням встановлено, що егентичні ознаки (ДНК-профіль) клітин, встановлені в об`єкті №2.1, збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) клітин, встановленими у зразку букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №1.1.) (т.3 а.с.178-185).
Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 24.04.2024 (т.3 а.с.170,171).
Протоколом огляду речей від 24.04.2024, предметом огляду якого є диск із записом з боді-камери патрульних поліцейських з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », із змісту якого вбачається, що зображений на відео потерпілий ОСОБА_6 розповідає патрульним поліцейським обставини події, що мали місця 07.04.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , невстановлений чоловік відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном. У ОСОБА_18 наявні тілесні ушкодження на обличчі. Подруга ОСОБА_6 , яка також перебуває у квартирі повідомляє, що до злочину ймовірно причетний малознайомий їй чоловік на ім`я ОСОБА_16 , який має кличку «Ізя» (07-04-2024 19:40:12). Патрульні поліцейські виявляють невідомого чоловік на ім`я « ОСОБА_16 », який має клічку « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Чоловік ззовні схожий на підозрюваного ОСОБА_4 (07-04-2024 20:32:32). Біля машини патрульних поліцейських розташований чоловік, ззовні схожий на підозрюваного ОСОБА_4 , патрульний поліцейський питає у ОСОБА_4 «что ты сбросил?», після чого ОСОБА_4 відповідає: «откуда я знаю, что это такое, у меня вон свой мобильный телефон». Патрульний на боді-камеру повідомляє, що ОСОБА_4 щойно скинув мобільний телефон (07-04-2024 20:33:52). Патрульний поліцейський повідомляє своїм колегам, що чоловік, зовні схожий на підозрюваного ОСОБА_4 «скинув» мобільний телефон (07-04-2024 20:35). На відео з`являється потерпілий ОСОБА_6 . Патрульні поліцейські питають у потерпілого: «это твой телефон?», також аналогічне питання задає потерпілому чоловік, ззовні схожий на підозрюваного ОСОБА_4 . Вказана подія відбувається біля патрульної машини. Потерпілий відповідає патрульному поліцейському: «Ну конечно, похож». Потерпілий під час сутички починає звинувачувати ОСОБА_4 у вчинені злочину (07-04-2024 20:45) Огляд проводиться в приміщенні службового кабінету ХРУП №2 ГУНП в Харківській області №73 (т.3 а.с.169-175).
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , яка повідомила, що ОСОБА_4 є цивільний чоловік, ОСОБА_6 – знайомий. У квітні 2024 за будинком АДРЕСА_4 смажили шашлики компанією, в якої був ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та до них підійшов ОСОБА_6 . Сиділи довго з обіду до пізнього вечора, вживали алкогольні напої. Дубрицький прийшов зі своїм пивом, ОСОБА_19 купувала коньяк. У ОСОБА_13 не було грошей, останній також вживав алкоголь. У ОСОБА_18 був мобільний телефон, сенсорний. Протягом сумісного проведення часу, хто-то приходив, відходив, в тому числі і ОСОБА_13 . ОСОБА_20 . Коли стемніло, ОСОБА_19 стала шукати ОСОБА_13 , щоб йти додому та через 30-40 хвилин зустрілися у дворі будинку по пр. Тракторобудівників. Далі, йшли з ОСОБА_13 додому, приїхала поліція та сповістили, що останній викрав мобільний телефон. Свідок побачила, що мобільний телефон лежить на траві біля бордюру. ОСОБА_4 затримали. До затримання ОСОБА_4 нічого не розповідав, мобільного телефона у нього не бачила, хто наносив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, не бачила, оскільки ходила до магазину. В цей вечір також перебувала в стані алкогольного сп`яніння. 

Поясненнями в судовому засіданні свідка лейтенанта патрульної поліції ГУНП в Харківській області, ОСОБА_15 , який повідомив, що на початку квітня 2024 увечері, перебуваючи на чергуванні разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , надійшов виклик про вчинення грабіжу у дворі будинків пр. Тракторобудівників в м. Харкові. По приїзду побачили потерпілого, який сповістив, що його побив та витягнув з кишені мобільний телефон чоловік на ім`я « ОСОБА_16 ». Жінка, яка з ним перебувала додала, що це « ОСОБА_23 ». Була викликана слідчо-оперативна група та ШМД. Потім почули крики жінки про допомогу, з нею був чоловік на ім`я « ОСОБА_16 », який також підтвердив, що він « ОСОБА_23 ». Чоловіку запропонували підійти до патрульного автомобіля, на що погодився, а по дорозі із своєї внутрішньої кишені викинув мобільний телефон на землю. В подальшому підійшов потерпілий та пояснив, що були у компанії, вживали алкогольні напої, потім посварилися вході чого ОСОБА_16 наніс удар в область обличчя, від чого потерпілий впав. Також свідок зазначив, що ОСОБА_13 йшов з ним, можливо на пів-кроку попереду, інші патрульні позаду, та ОСОБА_15 безпосередньо бачив, як біля патрульного автомобіля , в момент коли розвертався, ОСОБА_13 викинув мобільний телефон зі своєї кишені. Кайданки на ОСОБА_4 не застосовували, недозволені методи не вчиняли.
Поясненнями в судовому засіданні свідка патрульного поліцейського інспектора №5 роти, батальйону №3 ГУНП в Харківській області, ОСОБА_24 про те, що пам`ятає події у квітні 2024, був на чергуванні, надійшов виклик близько 21-ї години про нанесення тілесних ушкоджень, було темно, прибули до місця, де вже перебував інший екіпаж патрульної поліції. По прибуттю, почули крики жінки про допомогу, засвітили ліхтариком та побачили жінку та чоловіка, які перебували на дитячому майданчику між будинками по пр. Тракторобудівників, та сварилися. Патрульний ОСОБА_15 чоловіку задав питання «чи кличуть його «Ізя», на що останній підтвердив «так». Далі, пішли до патрульної машини, біля якої ОСОБА_13 , як потім з`ясувалось, кинув на землю мобільний телефон. Мобільний телефон накрили конусом, приїхала слідчо-оперативна група, яка вилучила майно. Свідок також зазначив, що йшли до автомобіля попереду ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , вони з жінкою позаду. З якого карману ОСОБА_13 дістав мобільний телефон не бачив, однак бачив рух його руки біля внутрішньої кишені та як мобільний телефон впав на землю. Як ОСОБА_4 кинув телефон, бачили усі.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , який повідомив, що у квітні 2024, працюючи інспектором роти №5 батальйону №3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з напарниками ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 чергували по Салтівці та поїхали на виклик в районі пр. Тракторобудівників. На місці було 2 патрульних екіпажу. По приїзду на місце, почули крики жінки, було темно, побачили двох людей, серед них була жінка та чоловік, як потім стало відомо ОСОБА_13 . Інших подій не пам`ятає.
Далі, прокурором в ході судового засідання заявлено клопотання про дослідження протоколу допиту свідка ОСОБА_28 та використати такі покази як доказ, оскільки ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_6 померла (актовий запис №6497 від 22.05.2024, т.3 а.с.62).
Суд, враховуючи ч.5 ст.9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновку зробленого у рішеннях ЄСПЛ «Хорнкасл та інші проти Об`єднаного королівства (Horncastle and Others v. ОСОБА_29 ) від 16.12.2014 (скарга №4184/10); рішення ЄСПЛ у справі №6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» від 11.12.2008, із змісту яких вбачається, що письмові пояснення свідків, потерпілих (без їх допиту у суді) можуть бути визнані судом належним доказом у кримінальній справі за умови, що вони є єдиним чи вирішальним доказом, а також і те, що відповідно до п.п. 214,217 ЄСПЛ не вбачає порушень Конвенції в тому випадку, коли судом вжито усіх заходів, скерованих на виклик свідків та національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні, у даному випадку такої вимоги, як відсутність свідка через поважну причину – клопотання прокурора задовільнив.
Так, із протоколу допиту свідка ОСОБА_28 від 08.04.2024 вбачається зокрема, що 07.04.2024 близько 18:00 вийшла разом із своєю собакою на прогулянку біля сусіднього будинку АДРЕСА_4 . Під час прогулянки побачила біля магазину своїх знайомих, а саме: ОСОБА_16 , його дівчину ОСОБА_30 , ОСОБА_10 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , з якими знайома близько 1,5 років. Побачивши їх, завела собаку додому та повернулась до компанії, де спілкувались, вживали алкогольні напої. Потім до них підійшов її сусід ОСОБА_33 , який приніс пиво та йому ОСОБА_16 запропонував залишиться і ОСОБА_34 приєднався до них вживати алкогольні напої, хоча нікого із компанії не знав. Через 10-15 хвилин, вони з ОСОБА_35 вирішили піти до неї додому, взяти собаку, тому попросила ОСОБА_36 почекати біля під`їзду. Вививши собаку, дала ОСОБА_37 повідець, а сама пішла до магазину. Повертаючись з магазину, близько 19:20, на відстані 3-х метрів від лавочці, де сидів ОСОБА_34 , свідок побачила як ОСОБА_38 і ОСОБА_39 стоять неподалеку, а ОСОБА_16 наносить удар по голові ОСОБА_37 , після чого останній впав через лавочку, а ОСОБА_16 нахилився над ним та нібито щось шукав по кишенях його штанів. ОСОБА_28 підбігла до них, але хлопці вже втекли. В ході розмови з ОСОБА_35 , дізналась, що ОСОБА_16 підійшов до нього, вдарив по обличчю та забрав з кишені мобільний телефон (т.3 а.с.44-67).
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 08.04.2024 свідок ОСОБА_28 впізнала на фотознімку №2 ОСОБА_4 , як особу, яка 07.04.2024 за адресою: АДРЕСА_3 біля під`їзду №10 наніс тілесні ушкодження та забрав із кишені мобільний телефон ОСОБА_6 (т.3 а.с.68-70). 
Від допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_40 як сторона обвинувачення, так і сторона захисту відмовились. 
Відповідно до висновку №3080 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи д 18.04.2024 вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону Xiaomi Redmi 9Т станом на 07.04.2024 складала 1614,40грн (т.3 а.с.159-162).
Аналізуючи досліджені по справі докази, враховуючи покази потерпілого, свідків суд вважає, що такі докази отримані у відповідності до КПК України, не викликають сумнівів в їх достатності та належності.
Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно зі ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.7 КПК України, однією з загальних засад кримінального провадження, є безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Відповідно до ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Приписами ст. 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Частиною 1 ст. 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.93 КПК).
Суд, оцінюючи вищевказані докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення
Таким чином, надані сторонню обвинувачення докази, що досліджені судом, підтверджуються у своєї сукупності, як визнані належні та допустимі, зокрема показами потерпілого ОСОБА_6 , який чітко та послідовно дав свідчення про обставини вчиненого відносно нього кримінальних правопорушень, зокрема – відкритого викрадення належного йому майна, протоколами слідчих дій, таких як протоколи слідчого експерименту, протоколу пред`явлення особи для впізнання, висновками експертів, показами свідків та обвинуваченого в частині визнання своєї провини в окремому епізоді, а тому встановленні обставини крадіжки мобільного телефону та відкритого викрадення іншого мобільного телефону, що належать потерпілому ОСОБА_6 , які відбулися 07.04.2024, переконано свідчать, що в діях ОСОБА_4 мають місця вчинення інкримінованих йому вищеперелічених злочинів, що перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням вказаних наслідків.
Далі, суд зазначає, що прямий умисел це форма вини, при якій особа усвідомлює суспільну небезпеку своїх дій, передбачає шкідливі наслідки та бажає їх настання. Діяльність суб`єкта направлена на здійснення конкретної мети. 
Судова практика виходить з того, що прямий умисел визначається на основі аналізу об`єктивних фактів: характеру дій, знаряддя злочину, поведінки до і після злочину.
Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що вина ОСОБА_4 у пред`явленому обвинувачені за ч.4 ст. 186 КК України, не доведена, оскільки в судовому засіданні свідки давали суперечливі покази, а висновок судової молекулярно-генетичної експертизи, є неналежним доказом, так як до мобільного телефону потерпілого торкалися інші особи тощо, суд вважає неспроможними, оскільки як вже зазначено текстом вище, суд вважає, що досліджені докази у своєї сукупності, свідчать про прямий умисел обвинуваченого, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого вчиненого із застосуванням насильства.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_21 в судовому засіданні підтвердили, що бачили, як ОСОБА_4 викинув із своєї кишені мобільний телефон, як встановлено, який належить потеплілому ОСОБА_6 та на телефоні виявлені сліди ДНК ОСОБА_4 .
Твердження ОСОБА_4 , що мобільним телефоном потерпілого користувались усі присутні в компанії, в тому числі і ОСОБА_4 , а тому сліди його ДНК там і виявлені, шо не може бути доказом його причетності до пограбування, суд не приймає до уваги, оскільки на місці скоєння даного злочину затриманий саме ОСОБА_4 та потеплілий і свідки вказують на перебування мобільного телефону у встановлений стороною обвинувачення місця та часу, телефону у ОСОБА_4 .
Отже, надані стороною обвинувачення докази, зібрані в ході досудового розслідування та встановлені вище обставини судового розгляду ніяким чином не спростовані, а аналіз приведених вище доказів та встановлених судом обставин у їх сукупності вказує на їх достатність та належність, буд яких сумнівів в достовірності показів свідків та висновків експертиз, у суду не має.
Відтак, суд вважає, що зайнята позиція обвинуваченого, пояснюється його намірами можливими способами спростувати обставини справи, зменшити їх у вигідному до себе напрямку, або зменшити ступінь своєї вини та полегшити свою участь, а також вибраною тактикою захисту у суді. 
Далі, обвинувачений заявляє, що його дії невірно кваліфіковані за такою кваліфікуючою ознакою, як вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, скільки суперечать ст.ст.29,61,64 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану, Закону «України про кримінальну відповідальність» тощо.
Президентом України з 24.02.2022 введений режим воєнного стану в Україні.
Верховна Рада України 03 березня 2022 року прийняла Закон України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» (далі - Закон № 2117-IX), яким внесла зміни до частини четвертої статей 185-187, 189 та 191 КК України однакового змісту: їх доповнено кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів «в умовах воєнного або надзвичайного стану».
Внаслідок цих змін всі злочини, вчинені після набрання чинності цими змінами, незалежно від обставин їх вчинення і інших кваліфікуючих ознак (повторність, попередня змова, проникнення, великий розмір тощо), судами кваліфікуються за частиною 4 цих статей.
Із 07 березня 2022 року (після набрання чинності Законом № 2117-IX) вчинення крадіжки в умовах воєнного стану кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України.
Вчинення крадіжки в умовах воєнного стану законодавець врахував як чинник, який суттєво підвищує суспільну небезпеку, будь-якої крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, що обумовлює кваліфікацію вчиненого за відповідною частиною ст. 185 КК України.
ККС у своїх рішеннях, з якими не погоджується колегія суддів ІНФОРМАЦІЯ_7 , вирішував питання кримінально-правової оцінки крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, та застосовував норму закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст. 185 КК України) з урахуванням тих змін, які внесені Законом № 2117-IX.
Так, в ухвалі від 17 січня 2023 року (справа № 404/3367/22) Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що крадіжка була вчинена в умовах воєнного стану, тобто в період дії воєнного стану на території України, і підстав для перекваліфікації дій на ч. 1 ст. 185 КК України немає, оскільки вчинення злочину в умовах воєнного стану як кваліфікуюча ознака не є тотожним поняттям до обставин вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Крім того, ККС зазначив, що вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану та з використанням умов воєнного стану по своїй суті є різними за кримінально правовим значенням поняттями. Оскільки норма закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст.185 КК України) передбачає саме ознаку «вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану», то кваліфікація дій як особливо кваліфікованого складу крадіжки є правильною.
В ухвалах від 23 листопада 2022 року (справа № 466/1973/22), від 05 грудня 2022 року (справа № 175/965/22), від 31 липня 2023 року (справа № 369/9491/22), від 18 серпня 2023 року (справа №759/1736/23), від 01 вересня 2023 року (справа № 643/2261/23), від 08 вересня 2023 року (справа №725/585/23), а також у постановах від 02 березня 2023 року (справа № 477/378/22) та від 30 серпня 2023 року (справа №629/1724/22), переглядаючи судові рішення щодо осіб, засуджених за різні злочини з кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного стану», ККС не ставив під сумнів правильність кваліфікації дій винних осіб за цією кваліфікуючою ознакою Постанова ОПККС Верховного Суду від 15 січня 2024, справа №722/594/22, провадження №51-3186 кмо22).
Так, встановлено, що ОСОБА_4 07.04.2024 скоєні умисні, корисливі злочині, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 06 лютого 2024 року №49/2024 з 05:30 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.
Розділ VI Кримінального кодексу України закріплює кримінальну відповідальність за вчинення злочинів прости власності. Зокрема, до переліку таких злочинів законодавець відніс крадіжку, грабіж, розбій, вимагання, шахрайство, а також інші злочини, об`єктом посягання яких є певні цінності, що належать особі.
Як вже зазначено, законодавчими змінами було запровадження на території України воєнного стану, відповідно до Указу Президента від 24 лютого 2022, з подальшими (неодноразовими) продовженнями.
Такі зміни торкнулися зокрема і посилення відповідальності за злочини проти власності, коли 3 березня 2022 року Верховна Рада України ухвалила Закон № 2117-IX.
Вказаним Законом частини 4 (четверті) статей 185 - 189 та 191 Кримінального кодексу України було доповнено кваліфікуючою ознакою «в умовах воєнного або надзвичайного стану».
Наведені вище законодавчі акти з відповідними змінами не скасовані, як неконституційні та діють на теперішній час. 
Таким чином, з моменту набрання чинності відповідними законодавчими змінами була посилена відповідальність за злочини проти власності, якщо останні були вчинені в умовах воєнного стану.
А тому, кваліфікація кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ст. 186 КК України – вчинення грабіжу (відкритого викрадення чужого майна) під час воєнного стану автоматично переводить злочин у категорію тяжких незалежно від суми з моменту набрання чинності відповідним Законом відповідальність за вчинення, зокрема, крадіжки в умовах воєнного стану становить позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Відповідно до положень ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням терміну дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24(19), 25 (20), 28 (23), 29 (24), 40 (35), 47 (42), 51 (46), 52 (47), 55 (50), 56 (51), 57 (52), 58 (53), 59 (54), 60 (55), 61 (56), 62 (57), 63 (58) цієї Конституції.
 
Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються тільки закону.
 
Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , що його  дії невірно кваліфіковані за такою кваліфікуючою ознакою, як вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, є безпідставними.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ч.4 ст. 186 КК України – відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. 
При вирішені питання про вид та міру покарання обвинуваченому, судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України, щире каяття ОСОБА_4 у вчинені крадіжки майна потерпілого, при зайнятій позиції щодо вчинення грабіжу відносно потерпілого, не є абсолютним, в розумінні положень ст.66 КК України.
Обставинами, що обтяжують покарання суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Відповідно до положень ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_4 суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, які за своєю кваліфікацією згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого та враховує дані про його особу, наявність обставин, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують. 
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчинені злочину і, полягає в передбаченому законом обмежені прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Далі, ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за корисливі злочині, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, що вказує на небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно виписки №244 із медичної картки амбулаторного хворого на підставі медогляду 08.04.2024 у ОСОБА_4 встановлений діагноз: алкогольне та наркотичне (метадон) сп`яніння. 
Отже, призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із положень ст.ст. 50,65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного кримінального правопорушення.
При призначені обвинуваченому покарання суд також дотримується практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року).
При таких встановлених обставинах, даних про його особу, вчинення тяжких, корисливих кримінальних правопорушень у період воєнного стану, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статей, за якими останній притягається до кримінальної відповідальності із застосуванням правил ч.1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у вигляді позбавлення волі, оскільки суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.
Потерпілим цивільний позов не заявлений.  
По справі є судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №5131 від 25.06.2024 в розмірі 1893,20грн., судово-товарознавчої експертизи №3080 від 18.04.2024 в розмірі 3786,40грн. та судової молекулярно-генетичної експертизи від 26.04.2024 в розмірі 12873,76грн., а загалом на суму 18553,36грн., оплату яких суд покладає на обвинуваченого.
Згідно ухвали Салтівського (колишня назва ІНФОРМАЦІЯ_8 від 12.06.2024 накладений арешт на майно, вилучене 11.06.2024 у приміщенні службового кабінету №73 ІНФОРМАЦІЯ_9 у ОСОБА_11 та належне ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон ТМ Xiaomi Redmi 9Т зеленого кольору у справному стані, без сім-карти з номерами Imei1: НОМЕР_1 Imei2: НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним майном, який суд на підставі ч.4 ст. 174 КПК України, скасовує. 
Згідно ухвали Салтівського (колишнього Московського) районного суду міста Харкова від 11.04.2024 накладений арешт на майно, вилучене під час огляду місця події від 07.04.2024 на відкритій ділянці місцевості напроти під`їзду №1, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон Xiaomi Redmi, у копусі чорного кольору та у чохлі чорного кольору з пошкодженням у вигляді розбитого скла, належний ОСОБА_6 ; один змив на ватну паличку з поверхні вказаного вище мобільного телефону шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним майном, який суд на підставі ч.4 ст. 174 КПК України, скасовує. 
Долю речових доказів суд вирішує за правилами ст.100 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, 

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому таке покарання: 
- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; 
- за ч.4 ст. 186 КК України у виді 7 (сьомі) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до правил ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у вигляді 7 (сьомі) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Залишити без зміни міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до набрання цим вироком законної сили.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 період перебування під вартою з 07.04.2024 згідно ухвали ІНФОРМАЦІЯ_10 від 15.04.2024.
Рахувати початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 з 07.04.2024.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 18553 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три)грн.,36 копійок.
Арешт, накладений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 12.06.2024 – скасувати.
Арешт, накладений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 11.04.2024 – скасувати.

Речові докази: мобільний телефон ТМ Xiaomi Redmi 9Т зеленого кольору у справному стані, без сім-карти з номерами Imei1: НОМЕР_1 Imei2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон ТМ Xiaomi Redmi , у копусі чорного кольору та у чохлі чорного кольору, Imei1: НОМЕР_3 , Imei2: НОМЕР_4 , які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 згідно зберігальних розписок – вважати повернути законному власнику; CD-R диск з інформацією №12995, що отримана від ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_11 »; CD-R диск з інформацією №13337, що отримана від ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 »; оптичний носій інформації DVD-R диск, ТМ «My media», 16х speed, 4.7gb, 120min, MAP629BF02144431 1 із наступним відео-файлом «IMG_5877»; диск, на якому мається запис з боді-камери патрульних поліцейських з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які передані до матеріалів кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1