Справа № 333/6246/24
2-др/333/6/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2026 року       м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання – Мельникова К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018» - адвоката Гусельникова Мирослава Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018» про усунення перешкод у користуванні власністю, 
ВСТАНОВИВ:
Представник відповідача адвокат Гусельников М.О. 30.12.2025 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд вирішити питання щодо розподілу понесених судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018» про усунення перешкод у користуванні власністю. В заяві зазначає, що 26.12.2025 у вищевказаній справі винесено судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, проте не вирішено питання про судові витрати, понесені відповідачем, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 37500,00 грн.
23.04.2026 року від представника позивача на адресу суду надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в яких вказала про проведення судового засідання без її участі, у задоволенні заяви просила відмовити в повному обсязі.Так, зазначила, що у цій справі представником відповідача надано договір про надання правових послуг адвоката б/н від 19.09.2025 року, але ні до суду першої інстанції у окремій заяві чи у відзиві на позовну заяву до суду першої інстанції, у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду апеляційної інстанції 19.02.2026 року представник відповідача не зазначав попередній (орієнтований) розрахунок суми судовихвитрат, які понесено та які очікується понести у зв`язку з розглядом справ, тому заява про ухвалення додаткового рішення подана з пропуском строку, поважні причини для поновлення цього строку відсутні. У зв`язку з неподанням попереднього розрахунку порушено принцип дизпозитивності, зазначені дії представника відповідача позбавили сторону позивача подати клопотання про їх зменшення, вони у справі є завищеними, про що вже зробив відповідний висновок апеляційний суд. Вважає, що у цій справі сторона відповідача зловживала процесуальними правами, неодноразово саме з ініціативи сторони відповідача відкладалися судові засідання у суді першої інстанції, і у цей час вносилися дані до реєстрів декларацій, земельного кадастру, змінювалася конфігурація земельних ділянок, якими користувалися позивач та відповідача і у період наявності судового спору відповідач навмисно відчужив спірне майно іншій юридичні особі разом з предметом спору, що стало підставою для відмови у позові, окрім того, спір виник внаслідок неправильних дій сторони, яка збудувала самочинну споруду, то у суду є законне право покласти на сторону відповідача судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору. З огляду на зміст частини восьмої статті 141 ЦПК України сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, й після судових дебатів, але виключно за наявності сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. Такої заяви у справі до 26.12.2025 року немає.
В судове засідання представник заявника не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи та докази щодо витрат за надання правової допомоги, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог . У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Статтею 270 ЦПК України в п.3 ч.1 передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судом встановлено, що 26.12.2025 рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018» про усунення перешкод у користуванні власністю – відмовлено повністю.
Проте в рішенні не вирішено питання судових витрат про надання правової допомоги, понесених відповідачем.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.03.2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Трачук Наталії Іванівни залишено без задоволення. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2025 року у цій справі залишено без змін.
30.12.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018» - адвокат Гусельников Мирослав Олександрович через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, яка зареєстрована 12.01.2026.
В заяві зазначено, що в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 333/6246/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ ПЛЮС 2018» про усунення перешкод у користуванні власністю. Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ ПЛЮС 2018» у зв`язку із розглядом судом спору понесло витрати за представництво в суді та правничу допомогу, пов`язану зі справою у загальному розмірі 37 500 грн. Вважають, що зазначена сума співмірна із ціною позову, є адекватною по відношенню до витраченого адвокатами часу, переліку вчинених дій, та середній вартості юридичних послуг у господарських спорах. Понесення відповідних витрат підтверджується наступними документами: Договір про надання правових послуг адвоката б/н від 19.09.2025 р.; Рахунок №1 від 05.11.2025, Рахунок № 2 від 16.12.2025 р.; Акт виконаних робіт №1 від 05.11.2025; акт виконаних робіт №2 від 16.12.2025 р. Квитанціями АТ «Полтава Банк»: квитанцією № 204 від 07.11.2025 та квитанцією № 239 від 19.12.2025 про надходження коштів на рахунок представника Відповідача. Посилаючись на вказані обставини просив суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесло Товариство у суді першої інстанції.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених судових витрат під час судового розгляду стороною відповідача надано документи, зокрема: Договір про надання правових послуг адвоката б/н від 19.09.2025 р.; Рахунок №1 від 05.11.2025, Рахунок № 2 від 16.12.2025 р.; Акт виконаних робіт №1 від 05.11.2025; акт виконаних робіт №2 від 16.12.2025 р.; Квитанції АТ «Полтава Банк», зокрема, квитанція № 204 від 07.11.2025 та квитанція № 239 від 19.12.2025 про надходження коштів на рахунок представника Відповідача.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність вимог щодо необхідності прийняття додаткового рішення у справі з метою вирішення питання щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи в суді.
Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат, суд зазначає наступне. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Виходячи зі встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані відповідачем докази про понесення ТОВ «Атлант Плюс 2018» судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді є достатніми, допустимими і достовірними.
З приводу тверджень представника позивачки – адвоката Трачук Н.І. стосовно недотримання заявником норм частини восьмої статті 141 ЦПК України, а саме, відсутності заяви про подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, яка мала б бути подана до закінчення судових дебатів) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду суд зазначає таке.
Як вбачається зі звукозапису судового засідання від 16.12.2025 року (13 година 14 хвилина), під час виступу у судових дебатах представник Відповідача повідомив суд, що заяву про розподіл судових витрат та докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу буде подано протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Отже, доводи представника позивача в цій частині є необгрунтованими.
Між тим, враховуючи конкретні обставини справи, а саме: категорію справи, предмет спору, значення справи для сторін, критерії реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, зміст наданих послуг, неодноразові заяви представника відповідача про відкладення судових засідань, відмову у задоволенні вимог позову, заяву представника позивача про неспіврозмірність таких витрат та необхідність їх зменшення, суд доходить висновку про те, що розмір таких витрат, який підлягає стягненню з позивачки, слід зменшити до 8 000,00 грн.
Керуючись п.3 ч.1ст.270 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в:
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018» про усунення перешкод у користуванні власністю. 
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018» - адвоката Гусельникова Мирослава Олександровича про вирішення питання щодо розподілу понесених судових витрат – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018» витрати на правову допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант Плюс 2018», код ЄДРПОУ 42338194, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул.. Ситова, буд.9, кв.20. 

Суддя Ю.В.Ковальова