Справа № 364/1068/25
Провадження № 2-др/364/2/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року , Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,
за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Володарка, в порядку загального позовного провадження заяву представниці відповідача ТОВ» Сільгосптехніка Нова» Марценюк Лесі Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_2 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 
представник позивача Юхименко Ігор Миколайович (адвокат, діє на підставі ордера серії АІ № 208751, адреса: АДРЕСА_2 )
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» код ЄДРПОУ 03744215 (адреса: вул. Зарічна, 100, селище Володарка, Білоцерківського району, Київської області, 09301, 09301, № тел.: 380456952245, е-пошта: info@sgtnova.com.ua ), 
представниця відповідача Марценюк Леся Анатоліївна (РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво серії КС № 8616/10 від 27.12.2019, адреса: АДРЕСА_3 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 , № тел. НОМЕР_3 , наявний електронний кабінет)
про усунення перешкод у користуванні майном,

У С Т А Н О В И В:

08.04.2026 до Володарського районного суду Київської області звернулася представниця відповідача ТОВ «Сільгосптехніка Нова» Марценюк Л.А. та просила суд ухвалити у справі № 364/1068/25 додаткове рішення, в якому вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» судові витрати на правничу допомогу, понесені в суді у розмірі 41 000,00 гривень. Долучити до матеріалів справи докази сплати гонорару успіху.
В обгрунтування своїх вимог зазначила, що суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені ТОВ «Сільгосптехніка Нова» при розгляді справи в суді, що складаються із сплачених на користь адвоката Марценюк Л.А. витрат на професійну правничу допомогу. 24.11.2025 року між адвокатом Марценюк Л.А. та відповідачем укладено договір про надання правничої допомоги. Зазначила, що відповідачем сплачено витрати на правничу допомогу у розмірі: 26 000, 00 гривень, 5 000, 00 гривень та винагороду у розмірі 10 000, 00 гривень, у відповідності до п. 4.2. договору, оскільки рішення по справі ухвалено на користь відповідача. Вказувала, що складність даної справи підтверджується численими процесуальними діями позивача, періодом її розгляду, кількістю процесуальних дій, вчинених сторонами, а тому розмір витрат на правничу допомогу відповідає складності даної справи. Зазначила, що позивачка заявляла орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 50 тис. грн, що значно перевищує понесені витрати відповідачем. Час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, відображений в актах виконаних робіт і він відповідає реальній потребі в складанні процесуальних документів та інших дій. Додатково просить врахувати, що представником відповідача подавалися неодноразово клопотання про кваліфікування дій позивача як зловживання процесуальними правами, що є додатковою підставою покладення судових витрат у повному обсязі на позивача.

13.04.2026 суд заяву представниці відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі № 364/1068/25 - прийняв до провадження та призначив до судового розгляду на 23.04.2026 о 10:30, про що повідомлено всіх учасників судового провадження.

23.04.2026 судовий розгляд не відбувся та був відкладений на 05.05.2026, за клопотанням представниці ТОВ «Сільгосптехніка Нова», яка просила суд відкласти судовий розгляд, оскільки нею було виявлено технічні помилки при завантаженні документів. Зокрема, до відзиву на позовну заяву були долучені в якості додатків копії договору про надання правничої допомоги, акту наданих послуг та платіжної інструкції, однак файли сканів таких документів не були завантажені до кабінету електронного суду. У зв`язку з цим, додатково буде подано клопотання про поновлення строку на подачу доказів та приєднання до матеріалів справи відповідних письмових доказів. 

07.04.2026 позивачка надіслала до суду заперечення на клопотання щодо судових витрат та вказувала, що клопотання відповідача щодо судових витрат підлягають повному відхиленню.  Аргументуючи свою позицію вказувала, що фактично відповідач в особі представниці Марценюк Л.А. сформував процесуальну ситуацію, яка унеможливила розгляд спору по суті прав нового власника земельної ділянки. Відповідач заперечував проти залучення правонаступника, обґрунтовуючи неможливість процесуального правонаступництва тим, що відчуження майна відбулося до відкриття провадження. Таким чином, саме відповідач наполягав на розгляді справи без участі належного суб`єкта спірних правовідносин. За таких обставин є очевидним, що наслідки розгляду справи обумовлені не поведінкою позивачки, а обраною самим відповідачем процесуальною позицією. Вважає, що заявлені до стягнення витрати є наслідком обраної відповідачем процесуальної позиції. Іншими словами процесуальна ситуація виникла внаслідок обраної відповідачем правової позиці, отримала за це від відповідача значну, на її думку значно завищену як за таку роботу суму коштів, а тепер намагається їх стягнути з неї. 

27.04.2026 представниця ТОВ «Сільгосптехніка» через підсистему ЄСІТС «Електронний Суд» звернулася з клопотанням та просить суд поновити строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України для подачі доказів понесених судових витрат Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» та долучити до матеріалів справи докази: договір про надання правничої допомоги; акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1 відповідно до якого за надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 26 000, 00 грн; копію платіжної інструкції № 6708 від 02.12.2025. Ухвалити у справі № 364/1068/25 додаткове рішення, в якому вирішити питання про судові витрати. Судове засідання по справі, яке призначено на 05.05.2026 року на 12:00 год провести без участі представниці відповідача на підставі наявних матеріалів справи.

29.04.2026 позивачка ОСОБА_1 заперечувала проти клопотання представниці ТОВ «Сільгосптехніка Нова» про поновлення строку на долучення письмових доказів та зазначала, що технічні та організаційні проблеми сторони - це її ризик, що є фундаментальним принципом цивільного судочинства в Україні. З огляду на викладене, заявлене відповідачем клопотання про поновлення строку та ухвалення додаткового рішення не ґрунтується на вимогах процесуального закону, а подані докази не можуть бути враховані судом. У зв`язку з цим відсутні будь-які правові підстави для задоволення заяви відповідача про стягнення судових витрат.
04.05.2026 представниця ТОВ «Сільгосптехніка Нова» звернулася до суду та подала письмові пояснення, які просила суд врахувати при постановленні додаткового рішення. Зазначила, що позивачкабезпідставно вказує, що судові витрати в відповідача зумовлені поведінкою представника відповідача. Судові витрати понесені відповідачем є обґрунтованими та співмірними, а відшкодування судових витрат є гарантоване право учасника судового процесу. Подане клопотання про поновлення строку на подачу доказів зумовлене технічною помилкою в роботі Електронного кабінету. Позивач в ході судового розгляду зловживала процесуальними правами, що є самостійною і достатньою підставою для покладення на неї судових витрат відповідача у повному обсязі.
05.05.2026 представник позивача адвокат Юхименко І.М. надіслав на адресу суду клопотання, яким просив суд провести судовий розгляд справи за його відсутності та без участі позивачки. Одночасно зазначив, що при розгляді просить суд врахувати доводи викладені у заперечені поданому ОСОБА_1 , щодо завищення сум стягнення правових послуг, а також заперечення щодо поновлення строків для подачі доказів про витрати на правову допомогу. У стягненні судових витрат ( правових послуг), просить відмовити.

05.05.2026 у судове засідання позивачка, її представник, представниця відповідача не прибули, були повідомленні про час та місце судового розгляду справи. Учасники провадження у своїх заявах поданих до суду просили проводити судовий розгляд за їх відсутності.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, заперечення викладені стороною позивачки, вивчивши матеріали справи №364/1068/25, дійшов таких висновків.

Так, із матеріалів справи судом встановлено, що 06.04.2026 суд розглянув справу у загальному позовному провадженні та відмовив  у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» код ЄДРПОУ 03744215 про усунення перешкод у користуванні майном. Повний текст судового рішення виготовлено 16.04.2026. 

Про судові витрати на правову допомогу представницею відповідача було заявлено у судовому засіданні та вказано, що відповідно до ст.14 ЦПК України буде звернення до суду у строки визначені законодавством.
Представниця відповідача просила суд про поновлення строку на подачу доказів та приєднання до матеріалів справи відповідних доказів при цьому посилалася на технічний збій під час завантаження відповідних письмових доказів до матеріалів, які було приєднано до відзиву. 
Суд перевірив твердження представниці відповідачки і насправді встановив, що в тексті відзиву у переліку долучених доказів зазначено як договір про надання правничої допомоги так і акт виконаних робіт ( з.б. а.с. 49), а вже до матеріалів справи такі письмові докази виявилися не долученими. З огляду на що суд вважає, що клопотання про поновлення строку на подачу доказів та приєднання до матеріалів справи відповідних доказів є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зокрема судом встановлено, що 24.11.2025 між адвокатом Марценюк Л.А. та відповідачем ТОВ «Сільгосптехніка Нова» укладено договір про надання правничої допомоги ( т.2 а.с.32-33). 
Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 02.12.2025 клієнт сплатив адвокату винагороду у розмірі 26 000, 00 гривень, відповідно до платіжної інструкції № 6708 від 02.12.2025 ( т.2 з.б. а.с.33). 
Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 03.03.2026 клієнт сплатив адвокату винагороду у розмірі 5 000, 00 гривень, відповідно до платіжної інструкції № 6708 від 02.12.2025 за надання суду клопотань та пояснень (т.1 а.с.187-188). 
Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) № 3 від 07.04.2026 клієнтом сплачено адвокату винагороду у розмірі 10 000, 00 гривень, у відповідності до п. 4.2. договору про надання правничої допомоги (т.2 а.с.6).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року в справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Необхідно наголосити, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Саме такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22.
У даному випадку предмет позову випливав із земельних правовідносин, які як вважала позивачка виникли між нею та відповідачем (у даному випадку предмет спору полягав у вирішенні питання щодо усунення перешкод у користуванні майном). При цьому обсяг матеріалів справи є незначним, відсутні складні питання права чи факту, які потребували б істотних часових витрат або експертизи.
У справі, яка розглядається, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що позивачу було надано професійну правничу допомогу. Однак заявлені відповідачем витрати в розмірі 41 000,00 грн суд вважає неспівмірним зі складністю справи. Вони є завищеними, не відповідають критерію реальності витрат в цих правовідносинах та не є пропорційним до предмета спірних правовідносин.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 року у справі №756/6927/20, від 04.04.2024 року у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 року у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 року у справі №367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу)».

Посилання позивачки на те, що заявлені витрати є наслідком обраної відповідачем процесуальної позиції, суд вважає необґрунтованими, оскільки реалізація стороною свого права на захист та подання процесуальних заяв сама по собі не свідчить про відсутність права на компенсацію судових витрат.
Оцінюючи подані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат суд встановив, що зазначені представницею відповідача витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги «складання клопотань» (акт №2) мають організаційний характер та зводяться до формування правової позиції відповідача та є складовою підготовки захисту у судовому процесі і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги, як окрема послуга. Окрім того акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1 містить лише загальні дії, як то складання відзиву на позовну заяву та участь у судовому розгляді справи, без деталізації витраченого часу та обсягу виконаних робіт. Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та пропорційності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд перевірив, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними, обгрунтованими. Враховуючи незначну складність справи, значення справи для сторін, незначну тривалість судового провадження, наявність численної усталеної практики, критерій розумності розміру судових витрат відносно конкретних обставин справи, а також враховуючи, що гонорар успіху не є обов`язковим для компенсації іншою стороною, доходить висновку, що до стягнення з позивачки на користь відповідача підлягають витрати за надану професійну правничу допомогу в загальному - у розмірі 15 000,00 грн, який є співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи.
Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання представниці відповідача ТОВ «Сільгосптехніка Нова» Марценюк Лесі Анатоліївни про поновлення строку на подачу доказів та приєднання до матеріалів справи відповідних доказів - задовольнити.
Заяву представниці відповідача ТОВ» Сільгосптехніка Нова» Марценюк Лесі Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» код ЄДРПОУ 03744215 адреса: вул. Зарічна, 100, селище Володарка, Білоцерківського району, Київської області, 09301, витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі скасування основного рішення суду додаткове рішення також втрачає законну силу.

Суддя       Г. Л. Моргун