КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 757/47378/23-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2211/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Саперне поле 3», про стягнення заборгованості, 
за апеляційною скаргою представника Компана Сергія Володимировича ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Остапчук Т.В.,- 

встановив:

У жовтні 2023 року ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» звернулось до суду із названим позовом.
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2023 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 
11 липня 2024 року представник ОСОБА_1. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року названий позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс»: заборгованість щодо утримання квартири АДРЕСА_1 (заборгованість за надані послуги за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року в розмірі 47 368 грн 23 коп.; основну заборгованість у розмірі 34 347 грн 02 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 10 992 грн 56 коп.;  3 % річних у розмірі 2 028 грн 65 коп.; заборгованість щодо утримання машиномісця НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 (заборгованість за надання послуг з обслуговування паркінгу і машиномісця за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року в розмірі 7 156 грн 73 коп.; основну заборгованість у розмірі 5 192 грн 19 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1 658 грн 36 коп.; 3 % річних у розмірі 306 грн 18 коп.); заборгованість щодо утримання машиномісця  № 223 по АДРЕСА_2 (заборгованість за надання послуг з обслуговування паркінгу і машиномісця за період із 01 травня 2021 року по 31 січня 2022 року в розмірі 5 987 грн 48 коп.; основну заборгованість у розмірі  4 343 грн 94 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1 387 грн 42 коп.); 3 % відсотка річних у розмірі 256 грн 12 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.
17 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп. 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 рокувідмовлено у задоволенні названої заяви.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
На адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у відкритому судовому засіданні із викликом учасників справи.
Враховуючи фактичні обставини справи та положення ст. 369 ЦПК України, колегія суддів відхиляє клопотання представника ОСОБА_1. та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні вимог заяви про стягнення витрат на правничу допомогу за ч. 9 ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із недоведеності виникнення спору внаслідок неправильних дій ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» та зловживання позивачем своїми процесуальними правами. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Згідно ч. 2, ч. 3, ч 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Аналіз наведених положень приводить до висновку, що для стягнення компенсації понесених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, з`ясуванню підлягають обставини, які саме необґрунтовані та неправильні дії позивача були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, чи зловживав своїми правами.
Враховуючи вищевикладене, неправильні дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Судом встановлено, що ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» звернулось до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у зв`язку із неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Так, звернення позивача до суду за захистом порушених прав, а також дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та не можуть вважатися необґрунтованими.
Спір у даній справі виник не внаслідок неправильних дій позивача, а у зв'язку із неналежним виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо сплати заборгованості за отримані послуги утримання належного йому нерухомого майна.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. 55 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Під час судового розгляду цивільної справи № 757/47378/23-ц суд першої інстанції не встановлював та не застосовував до позивачабудь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами.
Вирішуючи заяву представника ОСОБА_1 про компенсацію витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції правильно виходив із відсутності підстав для застосування положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» не здійснювало заходів досудового врегулювання спору із відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане не спростовує доведеності невиконання ОСОБА_1 належним чином свого обов`язку вчасно та у повній мірі сплачувати заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права та не підтверджують посилання представника ОСОБА_1. на виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача чи зловживання товариством своїми процесуальними правами під час розгляду спору по суті вимог.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 27 жовтня 2025 року постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 30 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко