КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/2258/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 357/10564/25

05 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Яковенка Анатолія Вікторовича на постановуБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення  за ч.2 ст. 130 КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Не погодившись з такою постановою суду першої інстанції, 19 березня 2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Яковенко Анатолій Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просив суд постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, в апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку для подання апеляційної скарги на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року.
В обгрунтування доводів клопотання про поновлення строку зазначає, що про наявність вказаної постанови суду ОСОБА_1 дізнався після того, як державним виконавцем було накладено арешт на кошти, які знаходились на його рахунку, на підставі постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 06.03.2026 року, в межах виконавчого провадження НОМЕР_4, яке відкрито 05.03.2026 року. Після цього ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, де 09.03.2026 року особисто отримав копію оскаржуваної постанови. Дана обставина підтверджується відміткою на копії постанови суду. За вказаних обставин вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин та має право на його поновлення. Окрім того, звертає увагу, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом, що також встановлено вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2025 року, справа № 357/15778/25.
За положенням ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року була ухвалена за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року була надіслана судом до реєстру: 07.08.2025 року. Зареєстрована в реєстрі: 07.08.2025 року. Забезпечено надання загального доступу: 08.08.2025 року.
Як вбачається із супровідного листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року, копія оскаржуваної постанови була надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, за адресою: АДРЕСА_1 . Конверт з вказаним поштовим відправленням повернувся на адресу суду без вручення адресату.
Згідно постанови державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби в Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України Дудар Нінель, 05.03.2026 року було відкрито виконавче провадження № 80432046 щодо примусового виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року.
В рамках вказаного виконавчого провадження № 80432046 06.03.2026 року було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .
Як вбачається із копії постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року дана копії засвідчена уповноваженим працівником суду 09 березня 2026 року.
Апеляційна скарга на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року була подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Яковенко А.В. 19.03.2026 року, тобто, протягом 10 днів з дня отримання копії оскаржуваної постанови апелянтом.
З огляду на вище зазначені обставини, наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску  строку на апеляційне оскарження постановиБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року слід визнати поважними та поновити вказаний строк.
Апеляційну скаргу захисник обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи.
Вважає, що при прийнятті вказаної постанови першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що матеріалами справи доведено факт наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що ОСОБА_1 заперечує обставини, викладені в фабулі обвинувачення. Так, він дійсно був зупинений працівниками поліції, під час перевірки документів виникла підозра у використанні підробленого посвідчення водія, як наслідок патрульні поліцейські здійснили виклик слідчо-оперативної групи, яка здійснила фіксацію вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення.
Згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2025 року, справа № 357/15778/25, солдат ОСОБА_1 , у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, 16.06.2025, приблизно о 01 годині 19 хвилин, керував автомобілем марки «FORD», рухаючись по автомобільній дорозі М-05 «Київ-Одеса», на 78 км., поблизу міста Біла Церква Київської області, був зупинений працівниками патрульної поліції, пред`явив підроблене посвідчення водія.
В Білоцерківському міськрайонному суді Київської області також розглядалась справа про адміністративне правопорушення №357/14142/25 відносно ОСОБА_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, провадження в даній справі було закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, згідно постанови суду від 12.09.2025 року. 
Згідно фабули обвинувачення, викладеної у вказаній постанові суду, 16.06.2025 року, о 02 год. 19 хв., автодорога М-05 Київ-Одеса 99 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford» з н.з. НОМЕР_1 , та при цьому не мав посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова серії ЕНА № 4218761 від 07.03.2025року, чим порушив вимоги п.2.1.А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.
Зазначає, що зі слів ОСОБА_1 , після його зупинки працівниками поліції та в подальшому вилучення посвідчення водія, рух він не продовжував доти, доки не приїхав його знайомий та відвіз його в заплановане місце.
Вказує на те, що у працівників поліції не було приладу, за допомогою якого вони могли б провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, тому такий не міг проводитися та пропонуватися.
ОСОБА_1 пояснює, що після закінчення оформлення документів слідчо-оперативної групою, він ліг спати в автомобілі. Прокинувся від того, що працівники поліції стукають у вікно автомобіля. Після цього відбулась розмова щодо проходження огляду на стан сп`яніння. О котрій годині це відбувалося і через який час після зупинки точно сказати не може. Однак, такі пояснення, в разі їх підтвердження матеріалами справи про адміністративне правопорушення, не узгоджуватимуться із фабулою обвинувачення та можуть вплинути на доведеність вини ОСОБА_1 .
Зазначає, що доступ захиснику до матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд не надав, а тому він не може закцентувати увагу на докази, які суд взяв за основу доведеності обвинувачення.
Однак, наявні в захисника докази - постанова та вирок суду, дають обґрунтований сумнів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , у вчиненні даного адміністративного правопорушення, так як обставини виявлення ознак кримінального та адміністративного правопорушення стосуються саме однієї дати та часу.
Згідно вироку суду, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 16.06.2025 року, приблизно о 01 годині 19 хвилин, керуючи автомобілем марки «FORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху по автомобільній дорозі М-05 «Київ-Одеса», на 78 км. 
При цьому, згідно постанови суду від 12.09.2025 року в справі №357/14142/25, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 16.06.2025 року о 02 год. 19 хв. автодорога М-05 Київ-Одеса 99 км
Згідно фабули обвинувачення, яка викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого здійснювався розгляд даної справи, ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений 16.06.2025 року о 00 год. 00 хв. автодорога М-05 Київ-Одеса 99 км.
Таким чином, на думку апелянта, є суттєві розбіжності обставин виникнення та фіксування правопорушень, які пов`язані між собою, та встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили.
Також, зі слів ОСОБА_1 в його присутності не складалися будь-які процесуальні документи, які стосуються вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що за підтвердження пояснень ОСОБА_1 , які він надавав адвокату в межах надання правничої допомоги, вказані ним обставини свідчать про те, що особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не роз`яснено суті обвинувачення для належної організації ефективного захисту своїх інтересів в суді, також не вручалася копія протоколу для підготовки до захисту. Цим порушено право на захист та справедливий суд особи, яка притягується до відповідальності.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у даній справі складено поліцейським з порушенням вимог чинного законодавства, він є недопустимим доказом у справі, тому не повинен бути прийнятим судом при визначенні доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та не може бути належним підтвердженням вчинення вказаного правопорушення.
Зазначає, що на даний час ОСОБА_1 не має можливості висловити позицію щодо правильності проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання процесуальних документів, так як не ознайомлений з матеріалами справи.
Окрім того, зазначає, що як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду, у матеріалах справи, що розглядаються, немає доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від отримання судового повідомлення. Отже, суд першої інстанції, не маючи належних даних про сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .
За таких обставин вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи, є самостійною, безумовною підставою для скасування постанови суду про притягнення такої особи до відповідальності.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлений в установленому законом порядку.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Яковенко Анатолій Вікторович в судовому засіданні повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.
Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду справи прокуратура повідомлена у встановленому законом порядку, участь свого представника в судовому засіданні прокуратура не забезпечила, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника прокуратури. 
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, суд першої інстанції посилався на те, що дослідивши протокол, надані до нього докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, де перелічені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 червня 2025 року, згідно якого, ОСОБА_1 направлявся для огляду до лікарні; рапортом поліцейського від 16 червня 2025 року у якому, зокрема, зазначені обставини вчиненого адміністративного правопорушення; диском із відеозаписами від 16 червня 2025 року, на яких зафіксовано події та обставини, які викладені у суті протоколу; копією постанови Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року. З огляду на зазначене, суддя вважає, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно протоколу серії ЕПР 1№ 363089, складеного інспектором взводу №2, роти №2, батальйону №2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Киїівській області ДПП капралом поліції  Глембою Ігорем Петровичем, 16.06.2025 року о 00 год 00 хв, траса автодороги М-05 , 99 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в найближчому медичному закладі категорично відмовився, правопорушенян вчинено повторно протягом року,  ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.
До протоколу додані: довідка щодо кваліфікації адміністративного правопорушення, копія постанови Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року, довідка щодо наявності посвідчення водія, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, рапорт.  
Дослідивши вказані докази суд встановив наступне.
З довідки щодо кваліфікації адміністративного правопорушення вбачається, що на виконання вимог ст. 35 КУпАП та VII розділу наказу МВС України N? 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», повідомляють суд, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 16.06.2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, а саме, за ст. 130 КУпАП: ?07.03.2025 року ВП N? 1 (с.Васильківка) Синельниківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 N? 264873 за ч.1 ст. 130 КУпАП. ??Матеріали направлено на розгляд до Васильківського районного суду Дніпропетровської області. Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області N? 172/559/25 від 09.04.2025 року на гр. ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000(сімнадцять тисяч) гривень. Таким чином, просиливважати в діях гр. ОСОБА_1 склад правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
З копії постанови Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2025 року в вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однією тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Із довідки щодо наявності посвідчення водія вбачається, що на виконання вимог ст. 35 КУпАП та VII розділу наказу МВС України N? 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», повідомляють суд, що відповідно до інформації наявних баз даних гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія, яке знаходиться у статусі « зданий на збереження» НОМЕР_3 .
З наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 направляється до Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об'єднання для проходження огляду на стан сп`яніння, так як у нього виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, вираження тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився. 
Із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився. Від підпису відмовився.
Із рапорту вбачається, що 16.06.2025 року, під час несення служби в складі наряду «Вулкан-0816» ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ),за адресою: Київська область, Білоцерківський району АД М-05 99 км., о 01 год. 19 хв., відповідно до ст.35 ЗУ про НПУ було зупинено транспортний засіб Ford, н.з., НОМЕР_1 , під керуванням  ОСОБА_5 а ІНФОРМАЦІЯ_1 , (проживає АДРЕСА_1 ).
Під час спілкування з гр. ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, вираження тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі, на що гр. ОСОБА_1 , категорично відмовився. Про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законодавством порядку, водій був попереджений. Також в ході спілкування було встановлено що вказаний водій позбавлений права керування ТЗ рішенням Васильківським районним судом в Дніпропетровській області постановою від 10.03.2025 року. Відносно гр.  ОСОБА_2 , було складено наступні адміністративні матеріали, а саме: постанову за ч.4 ст.126 КУпАП серії: ЕНА 4987519 та протокол за ч.2 ст. 130 серія ЕПР 1 363089. Дана подія була зафіксована на БК Моторола 476439; 476291. Т3 залишено на місці зупинки даного ТЗ без порушень ПДР України.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно  ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом, не встановлено.
В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються іншими наявними у матеріалах справи доказами.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.4 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, є підставою для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП.
З долученого до матеріалів справи в якості доказу відеозапису події з портативної камери поліцейського вбачається, що поліцейськими був зупинений автомобіль, підійшовши до машини працівники поліції представилися, водій надав свої документи. (час на відео 00:52:57). Поліцейські перевірили вміст багажника автомобіля. Працівники поліції повідомили водію, що у нього не видно габарити.
На запитання працівника поліції, як давно водій отримав посвідчення водія, останній повідомив, що він його купив (час на відео 00:58:07).
Водій повідомив що попереднє посвідчення водія у нього забрали (час на відео 01:00:59).
Працівники поліції повторно зупинили водія ОСОБА_1 (час на відео 01:17:30).
Поліцейські повідомили водію що його посвідчення водія недійсне, та щоб він шукав водія із дійсним посвідченням.(час на відео 01:18:10). 
Автомобіль спільними зусиллями відкотили на узбіччя.
Працівник поліції повідомив водію, що за керування транспортним засобом без посвідчення водія передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП час на відео 01:36:04).
Водію було роз'яснено його права, на що він повідомив, що його все влаштовує ( час на відео 01:49:20).Також водію було видано постанову за ч.2 ст. 126 КУпАП.
Приїхав ще один наряд поліції.
Працівники поліції повідомили водію, що постанова за ч.2 ст. 126 КУпАП буде анульована ( час на відео 02:36:15).
Працівники поліції повідомили, що під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, на що водій зазначив, щоб поліцейські писали те, що хочуть і він відмовляється від усього ( час на відео 02:38:24-02:38:44). Поліцейські зазначили, що за відмову від проходження огляду буде складено адміністративний протокол за п.2.5. ПДР, на що водій зазначив, оформляйте ( час на відео 02:38:56).
Водій повторно відмовився проходити огляд та зазначив, що втомився (час на відео 02:39:00).
Після складання адміністративних матеріалів поліцейськими було оголошено водію ОСОБА_1 їх зміст, а саме, постанову за ч.4 ст. 126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, від підпису водій відмовився, ігнорував прохання працівників поліції вийти із машини для ознайомлення із матеріалами ( час на відео 03:59:20-04:11:30).
Аналіз вказаних відеозаписів, що були долучені, як докази до матеріалів справи, свідчить про те, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у запропонований працівником поліції спосіб на місці зупинки або у лікаря нарколога повністю підтверджується встановленими суддею суду першої інстанції обставинами справи про адміністративне правопорушення та знайшов своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом. Така відмова була зафіксована на бодікамеру працівника поліції, час на відео 02:38:44 та 02:39:00.
При цьому, суд зауважує, що вимога поліцейського про необхідність проходження водієм  ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття. На відеозаписі відображено чітку відмову  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
При цьому, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1  зобов`язаний був виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати, передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду водія ОСОБА_1 .
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. 
Відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП 
Усім зазначеним доказам, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення, направленню на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.06.2025 року, Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорту поліцейського від 16 червня 2025 року, копіїпостанови Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025, відеозаписуподії з боді камери поліцейського суд першої інстанції надав належну оцінку та  підставно визнав ОСОБА_1 винним у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права та дослідженні в судовому засіданні докази апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, так як він повторно протягом рокувчинив правопорушення, передбачене ч.1ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Яковенка А.В. про те, що суд першої інстанції, не маючи належних даних про сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яку належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи, що є самостійною, безумовноюпідставою для скасування постанови суду про притягнення такої особи до відповідальності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 двічі повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи 21.07.2025 року та 04.08.2025 року шляхом направлення судової повістки  за адресою: АДРЕСА_1 . Розписка про вручення ОСОБА_6 поштового відправлення у матеріалах справи відсутня. Згідно наявних у матеріалах справи трекінгів Укрпошти судова повістка на 21.07.2025 року прибула до поштового відділення с-ща Попільня 15.07.2025 року; судова повістка на 04.08. 2025 року вибула з поштового відділення м. Житомир 29.07.2025 року. 
При цьому, доводи та міркування захисника щодо підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності були викладеніу поданій захисником апеляційній скарзі, яка була прийнята та розглянута судом апеляційної інстанції. 
В суді апеляційної інстанції захиснику було надано можливість надати суду докази, пояснення, міркування, доводи та заперечення безпосереденьо в судовому засіданні. Проте доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції суду апеляційної інстанції надано не було. ОСОБА_1 особисто участі в розгляді справи не брав.
З огляду на що, такі доводи апелянта не є у даному випадку підставою для скасування правильного по суті, законного судового рішення у даній справі.
Доводи апелянта на те, що у працівників поліції не було приладу, за допомогою якого  можливо було провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, тому такий не міг проводитися та пропонуватися водію, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що прилад був привезений на місце події іншим патрулем.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини  ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного перегляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Яковенко Анатолія Вікторовича.
Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Яковенко Анатолію Вікторовичу строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Яковенко Анатолія Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: