ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5315/26 Справа № 205/15749/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша»,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» на рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 28 січня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Терещенко Т.П.

В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2025року ОСОБА_1 подав позов в суд проти Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі — ПрАТ «СК «Перша», Страховик) з вимогами про стягнення з відповідача на його користь недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 16483,93грн та витрат на оплату послуг експерта в розмірі 3310,00грн.
Існування таких вимог заявник пов`язував з тим, що 27 серпня 2024року в місті Дніпрі по проспекту Свободи, 132, е/о № 86 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу DAF XF 105.510, державний номерний знак НОМЕР_2 , з причепом Krone SDP27, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність власника якого була застрахована в ПрАТ «СК «Перша». Винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3 . Позивач направив ПрАТ «СК «Перша» повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування та інші необхідні документи, після чого 22 жовтня 2024 року Страховик виплатив страхове відшкодування на рахунок СТО в розмірі 87418,64грн, не узгодивши розмір з позивачем. З розміром виплаченого страхового відшкодування позивач не погодився та направив Страховику вимогу про доплату страхового відшкодування на підставі висновку експерта ОСОБА_4 від 16 вересня 2024року, згідно з яким розмір матеріального збитку становить 107102,57грн, проте Страховик у доплаті страхового відшкодування відмовив та направив копію звіту, складеного оцінювачем ОСОБА_5 від 25 серпня 2024року. Зазначений звіт оцінювача позивач вважає неналежним доказом, оскільки оцінювач ОСОБА_5 не є експертом, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб, у зв`язку з чим не міг достовірно визначити характер та ступінь пошкоджень.
За розрахунками позивача, з урахуванням суми виплаченого страхового відшкодування та франшизи у розмірі 3200,00грн, недоплачене страхове відшкодування становить 16483,93грн.
Крім того, стверджував, що за складання експертом Дроздовим Ю.В. висновку щодо визначення вартості матеріального збитку позивач поніс витрати в сумі 3310,00грн, які також мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 28 січня 2026року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в розмірі 16483,93грн, витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 3310,00грн. Вирішено питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості позовних вимог, врахував, що позивач має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шкоду спричинено особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у ПрАТ «СК «Перша», та виснував, що зі Страховика підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування з урахуванням висновку судового експерта Дроздова Ю.В. від 16 вересня 2024року.
Звіт оцінювача ФОП ОСОБА_6 від 25 вересня 2024року суд до уваги не прийняв, оскільки оцінювач особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб позивача та цей звіт Страховиком долучено без фотографічних зображень та акту огляду транспортного засобу, складеного безпосередньо оцінювачем. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
05 березня 2026року ПрАТ «СК «Перша» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 28 січня 2026року.
В апеляційній скарзі висловило вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги, що у позивача не було необхідності замовлення окремої експертної оцінки та не було підстав погоджувати суму страхового відшкодування, оскільки виплата здійснювалась на підставі звіту незалежного суб`єкта оціночної діяльності.
Стверджував, що огляд транспортного засобу здійснював уповноважений представник відповідача та за результатами цього огляду суб`єкт оціночної діяльності оцінив розмір збитку.
Зазначав, що висновок експерта Дроздова Ю.В. не містить калькуляції, фотоматеріалів, копії свідоцтва експерта та акту огляду транспортного засобу.
Крім того, звертав увагу, що ФОП ОСОБА_7 відсутній в реєстрі платників податку на додану вартість, тому у Страховика не виникло обов`язку відшкодувати непрямі збитки, а також не надано рахунків на оплату вартості відновлювального ремонту транспортного засобу або актів виконаних робіт. 
Також вважав, що у матеріалах справи відсутні належні документи на підтвердження повноважень представника позивача — Демарчука М.В.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти апеляційної скарги, заявляв, що обставини якими відповідач обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційних скарг до суду апеляційної інстанції
09 березня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду справу №205/15749/25 витребувано із суду першої інстанції; та 18 березня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
23 березня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2026року відкрито апеляційне провадження у справі.
23 квітня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про призначення справи до розгляду та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024року у справі № 205/12043/24, яка набрала законної сили 11 жовтня 2024року, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00грн /а. с. 16-17/.
За змістом зазначеної постанови, 27 серпня 2024року о 07.45год водій ОСОБА_3 , рухаючись по проспекту Свободи, 132 (електроопора №86) в Новокодацькому районі міста Дніпра, керуючи транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_4 з напівпричепом Krone, державний номерний знак НОМЕР_5 , перед початком руху не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого під час руху транспортного засобу відбувся неконтрольований рух колеса і відбулось його зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.3а ПДР України.
Власником пошкодженого внаслідок ДТП з вини ОСОБА_3 автомобіля Volkswagen Passat є позивач ОСОБА_1 /копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу а.с. 70/.
Згідно з висновком експерта №2609/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) від 16 вересня 2024року, складеним судовим експертом Дроздовим Ю.В. за заявою ОСОБА_8 (представника ОСОБА_1 по довіреності): вартість відновного ремонту автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 222972,61грн; вартість відновного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин складає 115842,08грн; вартість відновного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частини складає 107102,57грн (без урахування складової ПДВ); вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 115842,08грн /а.с. 19-28/.
При цьому, 05 вересня 2024року судовий експерт Дроздов Ю.В. особисто проводив огляд вищезазначеного транспортного засобу в присутності представника власника транспортного засобу — ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за результатами якого склав протокол огляду колісного транспортного засобу, в якому зафіксовано характер та об`єм пошкоджень транспортного засобу позивача /а.с. 29-32/.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, який є винним у вчиненні ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого - 160000,00грн, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000,00грн, розмір франшизи - 3200,00грн /а.с. 52/.
ОСОБА_1 через представника ОСОБА_8 повідомив ПрАТ «СК «Перша» про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про виплату страхового відшкодування /а.с. 9, 10/.
Згідно зі Звітом № 804-24 SOS -240828-291440 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 25 вересня 2024року, який складений оцінювачем ОСОБА_5 на замовлення Страховика, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 103412,37грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування) /а.с. 120-124/.
Водночас, оцінювач ОСОБА_5 огляд транспортного засобу позивача особисто не проводив, протокол технічного огляду КТЗ від 05 вересня 2024року склав ОСОБА_10 . Крім того, в цьому протоколі міститься також відмітка представника власника пошкодженого автомобіля — ОСОБА_8 про те, що з протоколом він не згоден, не вказано заміну чи ремонт пошкоджених в ДТП запчастин /а.с. 59-61/. 
Страховиком вищевказану подію ДТП було визнано страховим випадком та 22 жовтня 2024року виплачене страхове відшкодування в сумі 87418,64грн на рахунок СТО ФОП ОСОБА_7 , який виконував роботи по ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу /платіжна інструкція а.с. 119, інформаційне повідомлення про зарахування коштів а.с. 18/.
ОСОБА_1 з розміром виплаченого страхового відшкодування не погодився, звернувся до Національного банку України зі скаргою на дії страхової компанії щодо недоплати страхового відшкодування /а.с. 53-56/ та направив Страховику через представника ОСОБА_11 заяву про доплату страхового відшкодування разом з висновком експерта Дроздова Ю.В. від 16 вересня 2024року, проте ПрАТ «СК «Перша» доплату страхового відшкодування не здійснив, у відповіді від 28 жовтня 2024року Страховик повідомив, що розрахунок страхового відшкодування здійснено на підставі звіту оцінювача № 804-24 SOS -240828-291440 та до виплати визначено суму 87418,64грн (вартість відновлювального ремонту зі зносом 103412,37грн — ПДВ 12793,73грн — франшиза 3200,00грн = 87418,64грн), підстав для перегляду розміру збитків на основі висновку експерта №2609/24 не встановлено та ФОП ОСОБА_7 відсутній в реєстрі платників податку на додану вартість /а.с. 63/. 
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту рішення та додаткового рішення, які оскаржено, доводів апеляційних скарг та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення та додаткового рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав за можливе прийняти до уваги та обґрунтовувати своє рішення на підставі висновку судового експерта Дроздова Ю.В. від 16 вересня 2024року, та виснував про необхідність стягнення зі страховика недоплаченого страхового відшкодування в межах страхового ліміту.
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.
У частині першій статті 999 ЦК України закріплено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин були врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004року (далі - Закон №1961-IV).
У статті 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Згідно зі статтями 9, 22 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством /стаття 29 Закону № 1961-IV/.
Крім того, згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. 
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування виникає відповідно до Закону №1961-IV у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи чи якщо страховик за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. 
Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. 
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018року у справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. 
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
ПрАТ «СК «Перша» не направляло для узгодження  ОСОБА_1  розмір страхового відшкодування, при цьому визнало подію ДТП страховим випадком та виплатило на рахунок СТО, де виконувався відновлювальний ремонт транспортного засобу (ФОП ОСОБА_7 ), суму страхового відшкодування у розмірі 87418,64грн.
Доплату страхового відшкодування на вимогу позивача Страховик так і не здійснив.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову та в основу розрахунку страхового відшкодування Страховиком покладено відомості звіту оцінювача ОСОБА_5 від 25 вересня 2024року.
Водночас, відомості про вартість відновленого ремонту автомобіля Volkswagen Passat з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка зазначені у висновку експерта Дроздова Ю.В. №2609/24 від 16 вересня 2024року, та яка зазначена у звіті оцінювача ОСОБА_5 № 804-24 SOS -240828-291440 від 25 вересня 2024року, містять між собою розбіжності та суперечності.
У статті 110 ЦПК України закріплено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
Суд першої інстанції правильно оцінив звіт оцінювача ОСОБА_5 від 25 вересня 2024року та не прийняв його до уваги, оскільки оцінювач ОСОБА_5 особисто не оглядав пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб.
Так, механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночної процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Вимоги методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз.
У пункті 5.1 розділу V вказаної Методики закріплено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
З викладеного вбачається, що технічний огляд транспортного засобу має проводити особисто той експерт, який в подальшому складає відповідний висновок. 
Заразом, колегія суддів звертає також увагу, що визначення вартості матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливе лише експертом (а не оцінювачем, як зроблено страховиком), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який призначив експертизу (залучив експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд.
Проте, оцінювач ОСОБА_5 , який склав звіт від 25 вересня 2024року, особисто транспортний засіб Volkswagen Passat не оглядав, його огляд провів ОСОБА_10 , про що зазначено в наявному в матеріалах справи протоколі технічного огляду КТЗ від 05 вересня 2024року, що є грубим порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та ставить під сумнів достовірність відомостей, зазначених у вищевказаному Звіті. 
Доводи апеляційної скарги про те, що Остапкович П.П. є уповноваженим представником Страховика, висновків суду не спростовують, оскільки, як вже було зазначено вище, технічний огляд транспортного засобу має проводити особисто та особа, яка в подальшому складає відповідний висновок.
Також, як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 липня 2018року по справі № 924/675/17, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.
За таких обставин колегія суддів вважає, що звіт № 804-24 SOS -240828-291440 не доводить розміру завданої позивачу шкоди та не може бути покладений в основу визначення розміру збитку.
В свою чергу, висновок експерта №2609/24 від 16 вересня 2024року складений судовим експертом Дроздовим Ю.В., який попереджений про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 384 КК України за подання завідомо неправдивого висновку експерта та який особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб позивача.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта Дроздова Ю.В. не містить калькуляції, фотоматеріалів, копії свідоцтва експерта та акту огляду транспортного засобу є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах даної справи /а.с. 29-49/ всі ці документи наявні.
Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження іншого розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, ніж той, що заявлений позивачем до стягнення, стороною відповідача суду не надано.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частина перша статті 76 ЦПК України доказами визначає будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). 
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 та зважаючи на розбіжність між висновком експерта та звітом оцінювача, Страховик з клопотаннями про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи не звертався.
Тож, з урахуванням наявних у справі доказів суд першої інстанції правильно виходив з того, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (без урахування складової ПДВ) складає 107102,57грн, а тому сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 87418,64грн є недостатньою та наявні підстави для стягнення зі Страховика на користь позивача суми недоплаченого страхового відшкодування за шкоду, завдану майну внаслідок ДТП, за вирахуванням франшизи у розмірі 3200,00грн. Та сума недоплаченого страхового відшкодування становить 16483,93грн (107102,57 — 87418,64 — 3200,00 = 16483,93).
Всі доводи апеляційної скарги щодо ФОП ОСОБА_7 , на СТО якого здійснювався ремонт транспортного засобу позивача, та відсутності його в реєстрі платників податку на додану вартість, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки звертаючись до суду з даним позовом позивач не просив стягувати з відповідача суму податку за додану вартість та у висновку судового експерта Дроздова Ю.В. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 107102,57грн була визначена без урахування складової ПДВ.
З огляду на викладене суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача недоплачене страхове відшкодування у розмірі 16483,93грн.
Крім того, сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.
Так, за складання судовим експертом Дроздовим Ю.В. висновку експерта №2609/24 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ від 16 вересня 2024року було сплачено 3310,00грн згідно з платіжною інструкцією від 14 жовтня 2024року.
Місцевий суд обґрунтовано врахував, що здійснені позивачем витрати на проведення експертизи є обґрунтованими та безпосередньо пов`язані з розглядом справи. Під час розгляду даної справи судом прийнято до уваги саме висновок експерта, який був складений на замовлення позивача, а тому наявні також правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з залученням експерта у розмірі 3310,00грн.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи належних документів на підтвердження повноважень представника позивача ОСОБА_1 — Демарчука М.В. колегія суддів відхиляє, оскільки на підтвердження повноважень адвоката Демарчука М.В. представляти інтереси позивача надано ордер на надання правничої допомоги, що узгоджується з положенням частини четвертої статті 62 ЦПК України. 
Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному рішенні суду, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного судового рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб сторони надали пояснення та докази щодо обставин, на які вони посилались як на підставу своїх заперечень.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша».
Рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 28 січня 2026року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 17 червня 2026року.

Судді: