УХВАЛА

16 червня 2026 року 
м. Київ

cправа №903/952/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представників учасників справи:
позивача - Комунального підприємства «Володимиртепло» Володимирської міської ради (далі - Підприємство, позивач, скаржник) - Собіпан В.М. (самопредставництво),
відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі - Товариство, відповідач) - Каліщук В.П. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Підприємства
на рішення Господарського суду Волинської області від 22.01.2026 (суддя: Бідюк С.В.) та
постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 (судді: Гудак А.В., Мельник О.В., Олексюк Г.Є.)

у справі за позовом Підприємства
до Товариства,
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

1. Підприємство звернулося до суду з позовною заявою про визнання незаконним та скасування рішення комісії Товариства, оформленого протоколом №24/04/25 засідання комісії з розгляду актів про порушення від 24.04.2025, в частині розгляду акта про порушення №15802 від 22.04.2025 (далі - рішення Комісії).

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Комісії є незаконним та необґрунтованим. 

3. Господарський суд Волинської області рішенням від 22.01.2026, яке Північно-Західний апеляційний господарський суд постановою від 01.04.2026 залишив без змін, у задоволенні позовних вимог відмовив. 

4. Підприємство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 22.01.2026 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 у справі №903/952/25; ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю; визнати незаконним та скасувати рішення Комісії.

5. У касаційній скарзі (нова редакція) з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник вказує на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неправильне застосування кодексу газорозподільних систем, а саме пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРС); підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, підпункту 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС; та зазначає, що суди не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №906/962/18 та постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №911/2791/20.

6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 для розгляду справи №903/952/25 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.

7. Верховний Суд ухвалою від 14.05.2026 відкрив касаційне провадження у справі №903/952/25 за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

8. Товариство у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що прийняті з дотриманням норм права.
9. Підприємство 09.06.2026 подало до Суду заперечення на відзив, які Верховний Суд ухвалою, яка внесена до протоколу судового засідання від 16.06.2026, долучив до матеріалів справи з огляду на статтю 42 ГПК України і оцінюватиме їх у межах статті 300 ГПК України. 

9.1. Верховний Суд зазначає, що в судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2026, представник Підприємства приймав участь в режимі відеоконференції та під час засідання зі сторони учасника справи був втрачений звуковий зв`язок. 

10. Згідно з приписами статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

11. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

12. Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

13. При цьому, самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено у касаційній скарзі), покладається на скаржника.

14. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

15. Предметом касаційного перегляду є рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову, та постанова суду апеляційної інстанції, який, залишив без змін рішення суду першої інстанції. 

16. Скаржник означив підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

17. Дослідивши доводи касаційної скарги, зміст судового рішення у контексті підстави касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі №903/952/25 на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України з огляду на таке.

18. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

19. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

20. Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

21. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) спірні питання виникли у подібних правовідносинах; (2) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду.
22. Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у пунктах 25, 26, 32 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.

23. Щодо до того, що вважається правовим висновком Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №902/1076/24, від 09.08.2024 у справі №127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

24. Підставою для касаційного оскарження за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

25. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, за цією підставою касаційного оскарження обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

26. Як неодноразово наголошував Верховний Суд, правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.

27. Верховний Суд виходить також з того, що досліджуючи доцільність посилання на постанову Верховного Суду кожен правовий висновок Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: (1) чи є правовідносини подібними та (2) чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на відповідні законодавчі акти. У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а крізь призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних нормативно-правових актів.

28. Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у своїй діяльності висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.

29. Верховний Суд виходить з того, що суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування таких правових висновків у кожній конкретній справі. Схожа правова позиція є усталеною та сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц.

30. Так, за доводами касаційної скарги, суди попередніх інстанцій не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №906/962/18 та постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №911/2791/20 (див. пункт 5 цієї ухвали).

31. Надаючи оцінку наведеним доводам скаржника, колегія суддів виходить з такого.

32. У справі №903/952/25, що переглядається, предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення Товариства, оформленого протоколом №24/04/25 засідання комісії з розгляду актів про порушення від 24.04.2025, в частині розгляду акта про порушення №15802 від 22.04.2025.

32.1. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначав, що ні з акта про порушення, ні з рішення Комісії, не вбачається, яке саме порушення встановлено і які встановлено наслідки такого порушення: чи витрата (споживання) позивачем природного газу комерційним ВОГ, що не обліковувався; чи витрата (споживання) позивачем природного газу комерційним ВОГ, що обліковувався некоректно.
Позивач зазначав, що котельня за адресою: місто Володимир, вулиця Шевченка, 8 (лічильник «РГК» G-400, заводський номер 6329) 16.04.2025 не споживала природній газ, а відсутність встановленого факту витрат (споживання) позивачем природного газу позбавляє відповідача підстав для застосування підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ щодо проведення перерахунку об`єму розподіленого (спожитого) природнього газу.

Також позивач вказував, що 14.04.2025 котельня в місті Володимир по вулиці Шевченка, 8, на якій встановлений лічильник газу «РГК» G-400, заводський номер 6329, припинила відбір природнього газу о 05:30 год 14.04.2025 (виключено котельню), що підтверджується: звітом за контрактний місяць котельні по вул. Шевченка, 8-К; звітом за контрактну добу котельні по вул. Шевченка, 8-К; випискою із змінного журналу котельні по вулиці Шевченка, 8-К, протоколом №13 про направлення на позачергову чи експертну повірку від 16.04.2025, який складений працівниками Волинської філії ТОВ «Газорозподільні системи» та актом про порушення №1502 від 22.04.2025. Покази лічильника «РГК» G-400, заводський номер №6329 за робочих умов та з переведенням за формулою, є ідентичними: (9416127,3 м3 та 554835,3 м3 відповідно), що вказує на те, що відбір (споживання) природнього газу в котельні по вулиці Шевченка, 8-К в місті Володимир з 05:30 год 14.04.2025 до 09:00 год 16.04.2025 не здійснювався. Аналогічне припинення відбору природнього газу (виключення котелень) відбулось і в інших котельнях позивача.

Позивач стверджував, що технічно інформацію з газових коректорів можливо було зняти лише із семи котелень позивача, а саме: котельня по вулиці Шевченка, 8-К в місті Володимир; котельня по вулиці Шевченка, 73-К в місті Володимир; котельня по вулиці Луцька, 168-К в місті Володимир; котельня по вулиці Луцька, 103-К в місті Володимир; котельня по вулиці Ковельська, 188-К в місті Володимир; котельня по вулиці Академіка Глушкова, 36-К в місті Володимир; котельня по вулиці Старицького, 12-К в місті Володимир. Згідно з отриманої інформації з журналу аварійно-диспетчерської служби позивача, звітів за контрактний день та звітів за контрактний місяць вбачається, що всі перераховані котельні припинили відбір природнього газу 14.04.2025 о 05:30 год.

Окрім лічильника газу «РГК» G-400, заводський номер 6329, що встановлений в котельні по вулиці Шевченка, 8-К в місті Володимир для проведення позачергової повірки було демонтовано і інші лічильники, які пройшли позапланову повірку та були визнані придатними. Лічильники припинили відбір природнього газу 14.04.2025 о 05:30 год. (виключення котелень), як і інші котельні, газові лічильники яких не були демонтовані для проведення позачергової повірки, що свідчить про те, що після 05:30 год 14.04.2025 в котельні, що розташована по вулиці Шевченка, 8-К в місті Володимир, де встановлений газовий лічильник «РГК» G-400, заводський номер 6329, витрати (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку газу (ВОГ) не здійснювалось. Відтак, природній газ не міг як не обліковуватися, так і обліковуватися не коректно, з огляду відсутності факту його відбору (споживання).

Відповідач проти позову заперечував та доводив, що дії Товариства, складені (оформлені) документи та прийняте Комісією Відповідача рішення повністю відповідають вимогам Кодексу ГРМ, оскільки було встановлено факт позаштатної роботи ЗВТ, наслідком чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ за період часу з 14 до 16 квітня 2025 року не обліковувалось.

32.2. Суди попередніх інстанцій встановили, зокрема, таке.

Шляхом підписання заяви-приєднання №094205AODKBT016 від 01.12.2023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) відповідач (оператор ГРМ) та позивач (споживач) уклали договір розподілу природного газу, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2498 (зі змінами) (далі - договір). 

Підпункт 4 пункту 7.2 договору передбачає, що оператор ГРМ має право перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті споживача, у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем.

Відповідач 25.03.2025 листом №ВпФ/400-ВИХ-1607-25 «Щодо позачергової повірки лічильника газу» повідомив позивача, що при припиненні споживання природнього газу позивачу необхідно забезпечити безперешкодний доступ працівникам відповідача для демонтажу лічильників газу у зв`язку з проведенням позачергової повірки згідно з переліком: місто Володимир, вулиця Ковельська, 188 (лічильник РГК G-1000, №0147), місто Володимир, вулиця Луцька, 103 (лічильник РГК G-600, №2372), місто Володимир, вулиця Шевченка, 8 (лічильник РГК G-400, №6329).

Згідно з актом перевірки технічного стану вузла обліку від 16.04.2025 №270 відповідач встановив, що при проходженні природного газу через ЗВТ, останнім за годину роботи було зафіксовано 0 куб.м витрат газу, що відображені у пункті: Миттєві значення вимірювання вузла обліку.

Лічильник РГК G-400, заводський номер №6329 16.04.2025 демонтований працівниками відповідача та направлений на позачергову повірку до ДП Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації, про що складено протокол №13 про направлення на позачергову чи експертну повірку. При демонтажі лічильника РГК G-400, заводський номер №6329 було знято такі показники: покази за робочих умов, м3 (покази лічильника) 9416127,3; покази, приведені до стандартних умов, м3 (покази коректора переведенні за формулою) 554835,3. Ініціатор проведення перевірки: Оператор ГРМ (пункт 4 протоколу).

Акт перевірки технічного стану вузла обліку від 16.04.2025 №270 та протокол №13 від 16.04.2025 були підписані представником позивача без зауважень та заперечень.

ДП Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації 17.04.2025 провів позачергову повірку лічильника газу роторного типу РГ-К-G 400, заводський номер № 6329, 2001 року випуску, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам ДСТУ 9034:2020. Підставами для визнання ЗВТ непридатним стали: похибка вимірювань становить: Qmin 100% (допуск від +2% до -2%), 0,2 Qmax 100% (допуск від +1% до -1%), Qmax 100% (допуск від +1% до -1%), про що було видано довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №72/1-4487 від 17.04.2025.

Працівники відповідача 22.04.2025 за адресою об`єкта споживача: Волинська область, Володимирський район, м. Володимир, вул. Тараса Шевченка, 8, в присутності представника позивача - начальника газової служби Гендиса С.І. оформили акт про порушення №1502, яким зафіксували вид порушення, передбачений підпунктом 1 пункту 3 глави 2 розд. ХІ Кодексу ГРС, а саме: пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно. При складанні акта було зафіксовано покази лічильника (ЗВТ) на дату складання акта: РГК G-400, заводський номер №6329, показник 9416127,3 м3, пломба V1R 41893744. 

Вказаний акт підписаний представником споживача із зауваженнями: «Опалювальний період вже було завершено 14.04.2025, а тому використання природного газу після 14.04.2025 не здійснювалося. До 14.04.2025 (включно) лічильник працював безперебійно та без порушень у штатному режимі. Я аналізував кожного дня його роботу шляхом сканування інформації з коректора через додаток, що підтверджується звітом за контрактну добу. Даний лічильник має чинну повірку до 06.09.2025. Несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ (лічильника газу), пошкодження ЗВТ або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі не було, тим самим викривлення даних обліку природного газу не здійснювалось. Для перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу підстав немає, адже на момент фіксації його несправності витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не здійснювалася». 

Засідання комісії з розгляду актів про порушення, на якій розглянуто акт про порушення № 1502 від 22.04.2025 в присутності представника споживача Корця Р.І., відбулося 24.04.2025.

На засіданні комісії з розгляду актів про порушення вирішено: 
« 1. За актом про порушення №1502 від 22.04.2025, оформленого за наслідками виявленого виду порушення, передбаченого до п.п.1 п.3 гл.2 розділу XI Кодексу ГРМ, що кваліфікується як пошкодження ЗВТ (лічильник газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно із зазначенням у акті 12. Розділ XI, Глава 2, п.2, п.п.1., а саме: за результатами позачергової повірки лічильник газу був визнаний непридатним на об`єкті споживача, що не є побутовим - Володимиртепло Володимирської міської ради КП (код ЄДРПОУ 5384488) - провести перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природнього газу у відповідності п.п.1 п.4 гл.4 розділу XI ГРМ».

Внаслідок задоволення акта про порушення відповідач 24.04.2025 склав акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природнього газу за період з 05:00 год 14.04.25 до 09:00 год 16.04.25 на загальну суму 368 160,66 гривень (обсяг необлікованого (донарахованого) об`єму склав 18 456,00 м.куб). Також склав рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму природнього газу на загальну суму 368 160, 66 грн.

32.3. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено факт вчинення споживачем виявленого порушення; акт про порушення та прийняте Комісією рішення відповідає вимогам законодавства; розрахунок обсягу та вартості необлікованого природного газу виконано відповідачем з дотриманням наведеної у Кодексі газорозподільних систем методики. 

32.3.1. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, зокрема, виходив з такого:
- письмовими доказами підтверджується факт позаштатної роботи ЗВТ, наслідком чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ за період часу з 14 до 16 квітня 2025 року не обліковувалось. Підставою для здійснення перерахунку (донарахування) об`ємів фактично спожитого природного газу є підтверджений факт непридатності лічильника газу (ВОГ/ЗВТ);
- у спірних правовідносинах мало місце порушення, передбачене підпунктом 1 пункту 3 главі 2 розділу ХІ Кодексу ГРС, а саме: пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрати (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковуються або обліковуються некоректно, з зазначенням у акті «за результатами позачергової повірки лічильник газу був визнаний непридатним на об`єкті споживача, що не побутовим КП Володимиртепло Володимирської міської ради»;
- встановлені судом обставини справи спростовують твердження позивача, про те, що ні з акта про порушення, ні з рішення Комісії, не вбачається, яке саме порушення встановлено і які встановлено наслідки такого порушення, оскільки актом про порушення було оформлене (задокументований факт) порушення вимог Кодексу ГРС, зокрема: підпункту 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ, яке було встановлене в сукупності - звітом за контрольний місяць, актом перевірки технічного вузла обліку, довідкою про непридатність;
- відомості з внутрішніх журналів позивача, журналів роботи аварійно-диспетчерської служби, змінного журналу котельні та дані про споживання/неспоживання газу з інших котелень позивача, не підтверджують факту неспоживання газу за спірний період по вул. Шевченка, 8 у м. Володимир та не спростовують висновку суду про вчинення позивачем порушення, передбаченого підпунктом 1 пункту 3 главі 2 розділу ХІ Кодексу ГРС. У цьому випадку належним доказом відповідно до пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС можуть бути дані дублюючого ВОГ, проте, за поясненнями представника позивача, такий ВОГ на об`єкті не встановлений;
- позивач не надав суду доказів про те, що відсутність даних обліку природного газу протягом 14 та 15 квітня 2025 року було наслідком його неспоживання. Довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №72/1-4487 від 17.04.2025 достовірно підтверджує, що ВОГ вийшов з ладу, лічильний механізм на 100% не відображав фактичне споживання природного газу. Отже, підтверджений факт в сукупності із доказами неопломбування газоспоживаючого обладання за адресою: Волинська область, м. Володимир, вул. Шевченка, 8 (неприпинення газопостачання) до 16.04.2025, свідчить про споживання природного газу споживачем, але необліковування такого споживання лічильником. Зазначене також підтверджується даними з роздруківки коректора (обчислювача), встановленого на об`єкті споживача;
- протягом всього опалювального періоду (з моменту розпломбування (відновлення газопостачання) до опломбування (припинення газопостачання)) вважається, що споживач має змогу споживати цілодобово з максимальною дозволеною потужністю природний газ. Акт про припинення (обмеження) газопостачання №179 складено 16.04.2025, а отже, до цього моменту, коли 14 - 15 квітня 2025 року була зафіксована відсутність змін показань лічильника газу, встановленого на котельні по вул. Шевченка, 8 в м. Володимир, а результатами позачергової повірки встановлено повну зупинку такого ЗВТ, то фактичне безоблікове споживання позивачем природного газу у вказані два дні презюмується.

32.4. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з його висновками, зокрема, з огляду на таке:
- надані позивачем документи на підтвердження неспоживання природного газу з 05:30 год 14.04.2025 (звіти за контрактний місяць і добу, виписку зі змінного журналу котельні, дійсно фіксують незмінність показів лічильника, однак за своєю правовою та технічною природою вони лише підтверджують відсутність реєстрації обсягів газу засобом обліку, а не відсутність фізичного відбору газу. Така різниця є принциповою, оскільки облік і споживання - це різні юридичні факти, і доведення одного не означає автоматичного доведення іншого;
- сукупність встановлених обставин: несправність лічильника, відсутність дублюючого ВОГ, наявність технічної можливості споживання, а також відкладений у часі факт звернення про припинення газопостачання логічно та юридично узгоджено свідчить про безпідставність доводів позивача;
- факт позаштатної роботи засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) лічильника РГК G400 №6329 наслідком чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ за період часу з 14 до 16 квітня 2025 року не обліковувалося, підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку між собою;
- твердження позивача про відсутність конкретизації порушення та його наслідків є безпідставними, оскільки зміст акта про порушення №1502 від 22.04.2025 у поєднанні з рішенням Комісії (протокол №24/04/25 від 24.04.2025) чітко ідентифікує як вид порушення, так і його правові та фактичні наслідки, що підтверджені належними письмовими доказами у їх сукупності;
- позивач не спростував факт порушення ним підпункту 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС, що кваліфікується як пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрати (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковуються або обліковуються не коректно, зафіксований в акті про порушення від 22.04.2025 №1502;
- відповідач під час складання акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості споживачу (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим на суму 368 160,66 грн застосував вірні вихідні дані, а саме: вартість необлікованого природного газу визначена шляхом множення обсягу донарахованого газу, приведеного до тисяч кубічних метрів, на маржинальну ціну природного газу, встановлену за 1000 м3, а саме: (18 456,00 м3/1000) х 19 948,02 грн = 368 160,66 грн;
- відповідач при прийнятті оспорюваного рішення Комісії діяв в межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом.

33. Так, у справі №906/962/18, предметом позову було стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу. Спір у цій справі виник у зв`язку із встановленням оператором ГРМ на об`єкті споживача в результаті повірки лічильника газу його непридатність. Зазначене стало підставою для нарахування позивачем до сплати вартості обсягу необлікованого природного газу. В зазначеній скаржником справі суди не встановили обставини несправної роботи лічильника, зокрема й обчислювача (коректора) об`єму газу (до несправної роботи якого, шляхом передачі недостовірних відомостей, апелював Оператор ГРМ).

33.1. У постанові від 02.12.2020 у справі №906/962/18, на яку посилається скаржник, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, аналізуючи положення абзацу 6 пункту 6 глави 9 розділу Х, пункту 3 глави 2 та пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ, дійшов висновку про те: «Отже за умови відсутності пошкодження лічильника, пропущення строку періодичної повірки лічильника газу з вини споживача або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та за наявності справного обчислювача (коректора) об`єму газу, який не містить зареєстрованих та зафіксованих у звітах повідомлень про роботу лічильника газу в позаштатному режимі, несправність лічильника внаслідок його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, встановлена за результатами позачергової або експертної повірки, не є підставою для здійснення перерахунку споживачу об`єму розподіленого (спожитого) природного газу відповідно до пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС».

33.2. У подальшому, у постанові від 18.11.2022 у справі №914/993/21 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду уточнив зазначений висновок шляхом його доповнення таким висновком: «За умови відсутності пошкодження лічильника, пропущення строку періодичної повірки лічильника газу з вини споживача або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та за наявності справного обчислювача (коректора) об`єму газу, який не містить зареєстрованих та зафіксованих у звітах повідомлень про роботу лічильника газу у позаштатному режимі, несправність лічильника внаслідок його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, встановлена за результатами позачергової або експертної повірки, не є підставою для здійснення перерахунку споживачу об`єму розподіленого (спожитого) природного газу відповідно до пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

Якщо у разі несправності лічильника газу, що сталася внаслідок його позаштатного режиму роботи (що, зокрема включає витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів), буде підтверджено факт необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу, то розрахунок необлікованих (облікованих частково) об`ємів природного газу за період несправності здійснюється відповідно до вимог абзацу 9 пункту 6 глави 6 розділу X, підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу XІ Кодексу ГРМ. Підпункт 2 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу у такому разі не застосовується і обставини справності коректора значення не мають».

33.3. Отже Верховний Суд уточнив, що дані обчислювача (коректора) об`єму газу не можуть вважаться достовірними тоді, коли внаслідок позаштатного режиму роботи лічильника газу буде підтверджено факт необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу.

34. У справі №911/2791/20, на яку також посилається скаржник, предметом первісного позову було визнання протиправним та скасування протоколу засідання комісії, а предметом зустрічного - відшкодування не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.
34.1. Задовольняючи первісний позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оформленню відповідачем за первісним позовом акта передувало повідомлення позивачем за первісним позовом про вихід з ладу лічильника газу (роботу в позаштатному режимі) та вжиття позивачем за первісним позовом всіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань згідно з умовами договору; при цьому, з протоколу повірки №097 лічильника газу №13939 не вбачається ані пошкоджень пломб з прихованими заходами, ані несанкціонованого втручання в роботу досліджуваного лічильника.

Відмова в задоволенні зустрічного позову, обґрунтована тим, що рішення відповідача, яке оформлене протоколом засідання Комісії, визнано протиправним та скасовано.

34.2. Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, у постанові від 30.06.2022 зазначив, зокрема, таке.

Суд апеляційної інстанції в цій справі правильно врахував правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №906/962/18.

Приписами абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС встановлено заохочувальну норму, яка виключає застосування вимог розділу ХІ цього Кодексу при здійсненні розрахунків безоблікового споживання газу у випадку повідомлення споживачем про пошкодження лічильника Оператора ГРМ до виявлення порушення, тобто у випадку вжиття споживачем всіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання згідно з договором.

Колегія суддів у справі №911/2791/20 врахувала, що судами попередніх інстанцій встановлено виявлення Оператором ГРМ порушення Кодексу газорозподільних систем - пошкодження ЗВТ або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, а саме різниця показників між лічильником та коректором, у зв`язку з чим Оператором не доведено відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин пункту 8 глави 4 розділу XI Кодексу ГРС, з огляду на стверджуване ним встановлення роботи комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, а не пошкодження ЗВТ/лічильника газу. 

З огляду на викладене, колегія судів у справі №911/2791/20 погодилася з висновком судів попередніх інстанцій про те, що внаслідок своєчасного повідомлення позивачем відповідача про вихід з ладу лічильника, приписи абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування позивачеві необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.

35. Надаючи оцінку доводам скаржника щодо не врахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, означених у пункті 5 цієї ухвали) необхідно зазначити, що відповідні правові позиції Верховного Суду, пов`язані з критеріями оцінки доказів та висновками, здійсненими за результатами їх дослідження, що не є свідченням застосування у цій справі норм права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду. Аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі та у наведених відповідачем постановах суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, результати розгляду яких залежать від їх (обставин) повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення.

36. У справі №906/962/18 суди не встановили обставини несправної роботи лічильника, зокрема й обчислювача (коректора) об`єму газу (до несправної роботи якого, шляхом передачі недостовірних відомостей, апелював Оператор ГРМ), а у справі №911/2791/20 суди встановили, що оформленню Оператором РГМ акта про порушення передувало повідомлення споживачем про вихід з ладу лічильника газу (роботу в позаштатному режимі) та вжиття ним всіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань згідно з умовами договору. Водночас, у справі №903/952/25, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що письмовими доказами підтверджується факт позаштатної роботи ЗВТ, наслідком чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ за період часу з 14 до 16 квітня 2025 року не обліковувалось. Підставою для здійснення перерахунку (донарахування) об`ємів фактично спожитого природного газу є підтверджений факт непридатності лічильника газу (ВОГ/ЗВТ).

37. Верховний Суд також враховує, що у постанові від 18.11.2022 у справі №914/993/21 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду уточнив висновок, викладений у постанові від 02.12.2020 у справі №906/962/18, (на яку посилається скаржник) шляхом його доповнення (див. пункт 33.2 цієї ухвали). 

38. Таким чином справи, на які посилається скаржник, демонструють очевидну різноманітність обставин (підстав та чинників), які бралися судами до уваги та вплинули на рішення Верховного Суду, що ухвалені за наслідками перегляду оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та які не корелюються з обставинами, встановленими судами у справі, що переглядається, що вказує на неподібність правовідносин насамперед за змістовим критерієм. В кожній із наведених справ, Верховний Суд сформував висновки на підставі конкретних обставин, які встановлювалися господарськими судами під час дослідження питання щодо наявності або відсутності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Комісії, стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу.
39. Варто також зауважити, що у пункті 7.10. постанови від 01.09.2020 у справі №907/29/19 (провадження №12-17гс20) Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо».

40. З огляду на сукупність встановлених судами попередніх інстанцій обставин у цій справі та зміст правових висновків, викладених у наведених скаржником постановах Верховного Суду, аргументи скаржника щодо неврахування судом цих правових висновків, в контексті цієї конкретної справи фактично зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, адже суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

41. Верховний Суд звертає увагу, що фактично заявник у касаційній скарзі щодо означених вище справ (пункт 5 цієї ухвали) посилається на висновки Верховного Суду та наводить їх зміст. Водночас, характер наведених скаржником посилань свідчить про його власну інтерпретацію висновків Верховного Суду, обставин цієї справи та юридичного змісту норм права, які не збігаються з висновками судів попередніх інстанцій та не є доказом їх помилковості.

42. Відтак, проаналізувавши зміст наведених вище постанов Верховного Суду за критеріями подібності, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в тому числі через призму наявності/відсутності підстав вважати, що має місце неврахування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах не так (у інший спосіб), колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги не зводяться до неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у означених скаржником постановах (пункт 5 цієї ухвали), у подібних правовідносинах, і не свідчать про подібність правовідносин, а зводяться до незгоди з оцінкою судами наявності підстав для відмови у задоволенні позову, що свідчить про неподібність цих справ зі справою, що переглядається з точки зору предмета, підстав спору, застосування правових норм, фактично-доказової бази, юридично-значущих фактів та обставин справи, встановлених судами, і тому застосування норм права за неподібності правовідносин у цих справах не може бути аналогічним, а вказані для порівняння судові рішення Верховного Суду - релевантними до обставин цієї справи.

43. Суд звертає увагу на те, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

44. Касаційна інстанція відхиляє посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права, викладених у зазначених скаржником постановах Верховного Суду за відсутності подібності правовідносин.

45. Верховний Суд звертає увагу скаржника, що недостатньо лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

46. Отже, Верховний Суд встановив, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду (пункт 5 цієї ухвали) та, на які покликається скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі №903/952/25.

47. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі №903/952/25 на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

48. Інших підстав для перегляду справи у суді касаційної інстанції, крім пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник у касаційній скарзі не наводить.

49. Верховний Суд вважає необґрунтованими та відхиляє доводи, викладені скаржником у запереченнях на відзив. 

50. Верховний Суд бере до уваги доводи Товариства, викладені у відзиві на касаційну скаргу, у тій частині, яка узгоджується з викладеним у цій ухвалі.

51. Касаційний господарський суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

52. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

53. Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

54. Верховний Суд у прийнятті цієї ухвали керується й принципом resjudicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від resjudicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано. 

55. У справі ЄСПЛ «SundayTimes v. UnitedKingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства.

56. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

57. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

58. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі «Steelandothers v. TheUnitedKingdom»).

59. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Керуючись статтями 234, 235, 296, 300, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Володимиртепло» Володимирської міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 22.01.2026 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 у справі №903/952/25 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов