Справа № 456/3122/26
Провадження № 1-кп/456/446/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року         місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді              ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря      ОСОБА_2 
прокурора      ОСОБА_3 
обвинуваченого     ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026141130000343 від 14.05.2026, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого машиністом локомотивного депо «Укрзалізниця», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.06.2023 (справа № 456/3012/23, провадження № 3/456/1603/2023), яка набрала законної сили 07.07.2023, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Крім цього, ОСОБА_4 постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.12.2023 (справа № 456/5497/23, провадження № 3/456/2679/2023), яка набрала законної сили 08.01.2024, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.
Крім цього, ОСОБА_4 постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2023 (справа № 456/4375/23, провадження № 3/456/2159/2023), яка набрала законної сили 08.01.2024, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Однак ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, ігноруючи вимоги суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість виконати вищевказані постанови суду, які набрали законної сили, та будучи ознайомленим із їх змістом, в порушення вимог ч. 5 ст. 124 та п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, проігнорував вимоги рішень суду, вчинивши дії на перешкоджання судочинству, що виразилось у наступному.
Так, 14.05.2026 близько 09:09 ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Б.Хмельницького, 1А в с. Довге Стрийського району Львівської області, де був зупинений відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Нацональну поліцію» та відповідно до п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України поліцейським ВРПП Срийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_5 та інспектором ВРПП Срийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 , після чого під час перевірки правомірності експлуатації транспортного засобу ОСОБА_4 встановлено, що останній позбавлений права керування транспортними засобами. 
Таким чином, ОСОБА_4 умисно не виконав постанови суду, що набрали законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що достовірно знаючи про позбавленням його права керувати транспортними засобами на строк 5 років, 14.05.2026 близько 9 год. керував автомобілем марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Б.Хмельницького в с. Довге Стрийського району Львівської області, де був зупинений інспектором поліції та на його вимогу не пред`явив посвідчення водія, яке вилучено в нього, оскільки він був позбавлений згідно з рішеннями суду права керувати транспортним засобом. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 382 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, працює машиністом Локомотивного депо «Укрзалізниця», на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено. 
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді штрафу.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень).
Речові докази: DVD-R марки «OMEGA», копії матеріалів адміністративних справ з DVD-R дисками залишити при матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя       ОСОБА_1