П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/24218/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Калашнікової Марини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року, прийняте у складі суду судді Скупінської О.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач, з урахування уточнення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку як військовозобов`язаного та внесення відомостей про це до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система «Оберіг»);
- визнати протиправними дії / бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо НЕ здійснення виправлення (коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система «Оберіг») стосовно ОСОБА_1 про виключення його з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити виправлення (коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система «Оберіг») стосовно ОСОБА_1 з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 10.10.1987 року, а саме, щодо: виключення ОСОБА_1 з військового обліку за досягненням ним граничного віку перебування в запасі. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Калашнікова Марина Олександрівна звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити по справі нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач 01.01.2010 року був виключений з військового обліку військовозобов`язаних запасу за досягненням граничного віку перебування в запасі. Апелянт вважає, що зміна законодавства через п`ять років після припинення військово облікових правовідносин з апелянтом не може бути підставою для автоматичного «відновлення» його статусу військовозобов`язаного. Апелянт вказує, що оскільки позивач був саме виключений з військового обліку, то повторному взяттю на такий облік він не підлягає.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно копії військового квитка НОМЕР_1 (а.с.18-30), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключений з військового обліку 01.01.2010 з досягненням граничного віку перебування в запасі.
Відповідно до військово-облікового документу, сформованого 08.05.2025 у застосунку «Резерв+» (а.с.31), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 (Южне).
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою від 14.05.2025 (а.с.32-37) у якій зазначив, що 01.01.2010 виключений з військового обліку, проте у застосунку «Резерв+» є військовозобов`язаним. Просив здійснити виправлення )коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку НОМЕР_1 , а саме щодо виключення заявника з військового обліку.
ІНФОРМАЦІЯ_6 на заяву від 14.05.2025 скерував лист від 09.06.2025 №943/11473 (а.с.38), у якому зазначив, що згідно даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на обліку рядового, сержантського та старшинського складу запасу як солдат, що визнаний ВЛК непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час від 07.07.2022, тому підтвердити статус виключеного з військового обліку не є можливим. Запропоновано особисто прибути для підтвердження свого статусу.
В свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_1 на заяву від 14.05.2025 скерував лист від 02.06.2025 №3/1/1658 (а.с.39) у якому зазначив, що згідно статті 28 (зі змінами від 22.07.2014) Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», граничний вік перебування у запасі та у військовому резерві під час особливого періоду (мобілізація, воєнний стан) становить 60 років для військовозобов`язаних рядового, сержантського, молодшого та старшого офіцерського складу. Для вищого офіцерського складу цей вік становить 65 років. Тому, після змін у Законі України, всі зняті з обліку за граничним віком перебування у запасі були поновлені на обліку, як військовозобов`язані.
Вважаючи спірні дії та бездіяльність протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що на момент набрання чинності Законами України № 1169-VII та № 1604-VII позивач не досяг віку 60 років, у зв`язку із чим норми зазначених Законів № 1169-VII та № 1604-VII є застосовними до позивача та спірних правовідносин.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно ст. 33 Закону № 2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно положень статті 37 Закону № 2232-XII взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.
Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають зокрема громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.
Відповідно до положень п. 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є:
- для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;
- для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного;
- для резервістів - військовий квиток.
Статтею 32 Закону № 2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку, визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.
Запас військовозобов`язаних згідно з ч. 1 ст. 28 Закону № 2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку, поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону № 2232-XII військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд – до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад – до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини – до 45 років; прапорщики і мічмани – до 50 років.
Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві (ч. 4 ст. 28 Закону № 2232-XII).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27.03.2014 року № 1169-VII внесені зміни до статті 28 Закону № 2232-XII та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.07.2014 року № 1604-VII – до 60 років.
В свою чергу, приписи Закону № 2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, змін не зазнали.
Отже, з набранням чинності вказаних змін до Закону № 2232-XII позивач підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду.
У Рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
В даному випадку спірні правовідносини щодо поновлення позивача на військовому обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів виникли у 2025 році, а тому застосуванню для врегулювання спірних правовідносин підлягають норми закону, чинні станом на вказаний час. Відтак, є безпідставними доводи скаржника, що на спірні правовідносини не поширюються приписи Закону № 2232-XII зі змінами, які внесені Законом №1604-VII.
Суд апеляційної інстанції вважає релевантним врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у постановах від 19.09.2018 року по справі № 814/4386/15 та від 17.02.2020 року по справі № 820/3113/17 щодо застосування вказаних правових норм, оскільки хоча спірні правовідносини у цій справі та у справах № 814/4386/15, № 820/3113/17 не є тотожними, однак це не спростовує їх змістовну подібність, зумовлену, зокрема, подібним матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин.
Колегія суддів зазначає, що у зв`язку із внесенням змін до Закону № 2232-XII підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави. Таким чином, дія вказаного Закону у новій редакції поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.
Встановлені у справі обставини свідчать, що відповідно до приписів ст. 28 Закону № 2232-XII, чинних станом на час виникнення спірних правовідносин, позивач не досяг граничного віку перебування в запасі та вважається військовозобов`язаним не зважаючи на те, що його виключено з військового обліку на підставі норм закону, які діяли на момент такого виключення.
Таким чином, оскільки за чинними нормами статті 28 Закону № 2232-XII позивач не досяг граничного віку перебування у запасі та є військовозобов`язаним, тому відповідач на законних підставах поновив його на військовому обліку військовозобов`язаних.
Законне взяття позивача на військовий облік не може вважатися звуженням змісту та обсягу його конституційних прав і свобод.
При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2026 року (справа № 280/6524/24).
Водночас, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки заява позивача та додані документи відповідачем по суті розглядалася, оцінка підставам, вказаним в заяві, відповідачем надавалася, відповідь заявнику скерована та, з огляду на висновок суду про правомірність поновлення позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного, відсутні ознаки протиправної спірної бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах. 
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Калашнікової Марини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька