КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 752/24269/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/8214/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Хоменко В.С. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Панченком Дмитром Вікторовичем, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса, 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса, у якому просив суд: стягнути з АТ «Сенс Банк» на свою користь безпідставно набуті кошти у розмірі 71 131 грн. 27 коп. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_5.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 24.12.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис №34561 про звернення стягнення з нього, як боржника, заборгованості в розмірі 106262,73 грн за кредитним договором №501118011 від 05.03.2019, укладеним ним з АТ «Альфа Банк».
На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 та здійснювались виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису та стягнення з позивача заборгованості.
Так, під час примусового виконання виконавчого напису зі ОСОБА_1 було стягнуто 71 131,27 грн.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.02.2025 в справі № 501/3810/24 вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.
У зв`язку із зазначеним, позивач вважав, що стягнуті в межах виконавчого провадження грошові кошти є безпідставно набутими, тому на підставі положень ст. 1212 ЦК України звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса, який просив задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28.01.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 69472 грн. 22 коп. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 1182 грн. 98 коп. сплаченого судового збору. Відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог.
Не погодившись із рішенням суду, відповідач, звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що підстав для стягнення 69 742,22 грн. з АТ «Сенс Банк» немає, оскільки по кредитному рахунку боржника НОМЕР_1 взагалі відсутній рух коштів за період від 01.01.2024 по теперішній час, що означає що взагалі кошти на виконання виконавчого напису до банку не надходили.
Вказує, що суд не може ґрунтувати свою позицію лише на скріншотах наданих позивачем, не встановлюючи обставин надходження даних коштів на рахунок приватного виконавця та в подальшому їх перерахування виконавцем на рахунок стягувача, оскільки позивачем не надано суду достатніх доказів, що кошти було перераховано приватним виконавцем АТ «Сенс Банк».
Зазначає, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України, оскільки зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі позичальником перед банком не виконані.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 27.02.2026 відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18.
Разом з цим, в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №201/6498/20виснувано, що факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.
Суд першої інстанції встановив, що 24.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №34561 про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за кредитним договором №501118011 від 05.03.2019, укладеним ним з АТ «Альфа Банк» на суму 106262,73 грн.
На підставі оскаржуваного виконавчого напис приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. 06.02.2020 відкрив виконавче провадження № НОМЕР_5.
Крім того, постановою приватного виконавця від 09.10.2024 року звернуто стягнення на доходи, які позивач отримує у військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно із скріншотами підтверджень виконання платежів за виконавчим провадженням, з картки позивача № НОМЕР_3 списані кошти: 28.11.2024 в сумі 11 326,27 грн, 19.07.2024 в розмірі 57 315,95 грн та 02.08.2024 - 830,00 грн, а всього 69472,22 грн.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.02.2025 в справі № 501/3810/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №34561, вчинений 24.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 501118011 від 05.03.2019 року, укладеним з АТ «Альфа Банк», заборгованість за вказаним кредитним договором за період 08.07.2019 по 07.11.2019 на загальну суму 106262,73 грн.
Встановивши викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України, а зважаючи на те, що відпали правові підстави для набуття АТ «Сенс Банк» коштів, примусово стягнутих за виконавчим написом, який був визнаний таким, що не підлягає виконанню, примусово стягнуто грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, ураховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як убачається, задовольняючи позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із скріншотами підтверджень виконання платежів за виконавчим провадженням, з картки позивача № НОМЕР_3 були списані кошти: 28.11.2024 в сумі 11 326,27 грн., 19.07.2024 в розмірі 57 315,95 грн. та 02.08.2024 - 830,00 грн., а всього 69 472,22 грн., які у зв`язку із визнанням виконавчого напису № 34561 виданого 24.12.2019 таким, що не підлягає виконанню, підлягають стягненню з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 .
Водночас, зазначені скріншоти підтверджень виконання платежів за виконавчим провадженням не є належними, достатніми та допустимими доказами на підтвердження погашення заборгованості саме у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 щодо примусового виконання виконавчого напису № 34561 виданого 24.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк», оскільки не містять у собі інформації щодо отримувача таких коштів, інформації про виконавче провадження, в межах якого такі кошти було стягнуто.
Таким чином, за відсутності в матеріалах справи належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» під час примусового виконання виконавчого напису № 34561 виданого 24.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк», суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо доведеності заявлених позовних вимог.
Саме по собі посилання у позовній заяві на те, що 06.02.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого напису № 34561 виданого 24.12.2019 приватним нотаріусом Харою Н.С., за відсутності належних, достатніх та допустимих доказів, а також без перевірки матеріалів виконавчого провадження, не є підтвердженням того, що саме у межах вказаного виконавчого провадження були стягнуті грошові кошти у загальному розмірі 69472,22 грн. та, відповідно, перераховані стягувачу для задоволення його вимог.
За вказаних обставин, а саме у зв`язку з не доведенням позивачем факту стягнення та перерахування на користь АТ «Сенс Банк» коштів у загальному розмірі 69472,22 грн. під час примусового виконання виконавчого напису № 34561 виданого 24.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» коштів у сумі 106 262,73 грн., підстави для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса, відсутні.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України). 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.
Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1419 грн. 57 коп. 
Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Панченком Дмитром Вікторовичем - задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ: 23494714, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1419 (одна тисяча чотириста дев`ятнадцять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова