ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 травня 2026 року  м. Чернівці Справа № 720/1664/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Лисака І.Н.,
суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.,
за участю секретаря судового засідання: Сарган Ю.В.,
заявника: ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: виконавчий комітет Магальської сільської ради як орган опіки та піклування, Військова частина НОМЕР_1 НГУ,
особа, стосовно якої вирішується питання про визнання її недієздатною та призначення опікуна: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 березня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Ляху Г.О., присяжних Негруца Е.А., Пріску В.В., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена, 

ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначення ОСОБА_1 його опікуном (а.с.3-9).
В обґрунтування вимог вказував, що ОСОБА_2 є його рідним батьком, який хворіє, і за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. 
Зазначає, що ОСОБА_1 практично постійно проживає з батьком та одноосібно здійснює за ним догляд, дбає й створює необхідні умови для його проживання, так як останній не може себе самостійно обслуговувати, не може чітко формулювати і висловлювати свої думки, не усвідомлює значення своїх дій й не в змозі керувати ними.
Звернув увагу, що рішенням виконавчого комітету Магальської сільської ради прийнято рішення №235 від 13.06.2025 року про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , що також підтверджено поданням №515 від 13.06.2025 року.
З посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, просив заяву задовольнити.

Провадження №22-ц/822/761/26 

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Магала Чернівецького району Чернівецької області, недієздатним. Встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством, покладено обов`язки опікуна на орган опіки та піклування Магальської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області. Визначено строк дії рішення суду до 06 березня 2028 року. Судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.
В частині призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні призначення ОСОБА_1 опікуном над батьком ОСОБА_2 , сторона заявника оскаржила таке в апеляційному порядку. Вважає, що рішення в оскаржуваній частині є незаконним, з неправильною оцінкою судом наявних у справі та досліджених обставин і доказів.
Стверджує, що суд оскаржуваним рішенням не забезпечив реальний захист прав недієздатного ОСОБА_2 та надав формальну оцінку поданню виконавчого комітету щодо доцільності призначення заявника опікуном недієздатного, а також суд не навів обґрунтованих аргументів на користь того, що орган опіки та піклування, на якого він тимчасово поклав обов`язки опікуна, або інша особа - здатні краще виконувати ці обов`язки, ніж рідний син.
Звернув увагу, що висновок суду з приводу неможливості призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним батьком через проходження заявником військової служби є безпідставним, оскільки такий є єдиною особою, яка висловила своє бажання бути опікуном своєму батьку, а військова частина НОМЕР_1 , яка залучена судом до розгляду справи в якості заінтересованої особи, не висловила свого заперечення щодо призначення його опікуном.
На підставі наведеного просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким призначити заявника опікуном його рідного батька.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у справі, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції приймаючи рішення в оскаржуваній частині з приводу відмови в задоволенні заяви щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 вказав, що подання органу опіки і піклування не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності призначення саме ОСОБА_1 опікуном недієздатного батька ОСОБА_2 подання не містить. Без належного з`ясування залишилося питання про неможливість виконання іншими близькими родичами ОСОБА_2 функцій його опікуна у висновку Магальської сільської ради №235 від 13 червня 2025 року, в той час коли ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за іншою адресою ніж заявник та до складу його сім`ї входить дружина ОСОБА_4 .
Також суд вказав, що заявник звернувся до суду із заявою про призначення його опікуном через декілька днів після того, як був мобілізований, а тому із урахуванням дії в Україні воєнного стану та можливості уникнення/звільнення опікуна з військової служби вважав недоцільним задоволення заяви у вказаній частині.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.
Рішення суду переглядається в оскаржуваній частині.
Матеріалами справи встановлюється, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.12).
ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади №2022/001395404 від 22.11.2022 року та №2022/001393813 від 22.11.2022 року відповідно (а.с.19, 75).
З копії Акту №36 обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 , який без реєстрації проживає по АДРЕСА_1 , від 11.06.2025 року встановлено, що за зазначеною адресою проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який має психічні розлади, ОСОБА_1 дійсно дбав про батька, створював для нього необхідні побутові умови проживання, забезпечував його доглядом та лікуванням (а.с.20).
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 17.11.1998 року розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.23).
У відповідності до довідки КНП «Магальська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» №47 від 03.06.2025 року ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебуває, здоровий (а.с.24).
Згідно копії довідок КНП «Новоселицька лікарня» від 03.06.2025 року ОСОБА_1 у лікаря нарколога не зареєстрований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с.25-26).
З витягу з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» вбачається, що ОСОБА_1 станом на 02.06.2025 року є особою, стосовно якої відсутні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, наявність незнятої чи не погашеної судимості, розшуку (а.с.27).
Відповідно до витягу з медичної картки №2356 стаціонарного хворого ОСОБА_2 , останній перебував на лікуванні у відділенні ЧОПЛ з 16.04.2015 по 13.05.2015 року, діагноз: органічні когнітивні розлади з психотичними включеннями судинного генезу, що також підтверджується довідками ЦЗ «Ювента» від 2017 року та 2019 року та висновком КНП «Новоселицька лікарня» №236/6 від 04.06.2025 року (а.с.13-15, 17).
Згідно заключення лікаря психіатра ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» поліклінічне відділення №528 від 02.06.2025 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: судинна деменція помірного ступеня, що також підтверджується висновком ЛКК №779 від 06.06.2025 року (а.с.16, 18)
Рішенням №235 Магальської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 13.06.2025 року затверджено вважати доцільним призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі визнання його недієздатним (а.с.21)
У відповідності до Подання опікунської ради при виконавчому комітеті Магальської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №515 від 13.06.2025 року з урахуванням інтересів ОСОБА_2 та з метою захисту його особистих немайнових та майнових прав, здійснення за ним постійного належного нагляду та догляду, опіки, забезпечення його лікування, а також створення для нього необхідних побутових умов, вважали за доцільне просити суд у разі визнання ОСОБА_2 недієздатним призначити над ним опікуна ОСОБА_1 (а.с.22). 
Висновком судово-психіатричного експерта №1591 від 24.11.2025 року стосовно психічного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що останній на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції.
За своїм психічним станом ОСОБА_2 , в силу наявного у нього хронічного психічного захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.45-47).
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 №4/4093 від 17.12.2025 року ОСОБА_1 знятий з обліку у зв`язку з мобілізацією до ЗСУ, військова частина НОМЕР_1 (а.с.49).
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частина перша-третя статті 41 ЦК України).
Опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).
Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України).
Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (стаття 59 ЦК України).
Таким чином, цивільним законодавством диференційовані як суб`єкти так і правові наслідки встановлення над особою опіки або піклування.
Отже, за змістом ст.55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88.
Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17, від 23 листопада 2021 року у справі №751/9572/19, від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21, від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, від 04 грудня 2024 року у справі №634/1126/23.
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20).
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.
Відповідно до п.1.7 Правил органи опіки та піклування вирішують, в тому числі, питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування.
Згідно з п.1.8 Правил рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.
Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (пп.3.1 Правил опіки та піклування).
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
Відповідно до частини 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналізуючи норми ЦК України та ЦПК України у цьому питанні слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому, із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.
У матеріалах справи, що розглядається, наявне подання органу опіки і піклування виконавчого комітету Магальської сільської ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над його батьком ОСОБА_2 .
Проте, вказане подання не містить жодної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості виключно саме заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на те, що виконавчий комітет вважає за доцільне просити суд призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 у разі визнання останнього недієздатним.
Органом опіки і піклування всупереч визначеного законом порядку не досліджувалося питання наявності інших членів сім`ї першого ступеня спорідненості, крім іншого, дружини ОСОБА_4 , а також онука ОСОБА_6 , так і можливість виконання такими особами обов`язків щодо опікунства над ОСОБА_2 , або відсутність реальної можливості здійснення ними постійного догляду за особою, яка цього потребує, а також хто здійснював відповідний догляд за хворим у період до постановлення рішення суду у цій справі з часу мобілізації ОСОБА_1 .
Також, у поданні не проаналізовано й не надано оцінки тому факту, що ОСОБА_4 (дружина недієздатного) в змозі чи не в змозі здійснювати догляд за своїм чоловіком, оскільки в матеріалах справи міститься висновок №270/13 від 04.06.2025 року щодо ОСОБА_4 , в якому є відомості про наявність порушення функції організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений надавати такому висновку оцінку і така буде передчасною, без надання такої оцінки уповноваженим на те органом.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що подання не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном.
Наведе свідчить про формальний підхід органу опіки та піклування до формування й належного обґрунтування подання, як то вимагає чинне законодавство, що є необхідним суду для вирішення питання з приводу беззаперечного призначення відповідної особи – опікуном над недієздатною особою.
При цьому, органом опіки і піклування взагалі не враховано факт проходженням заявником ОСОБА_1 військової служби та не вказано, чи не перешкоджатиме таке проходження військової служби заявником виконанню обов`язків опікуна.
Саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність призначення такої особи опікуном, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення цієї особи опікуном.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року в справі № 641/7190/23.
Апеляційний суд також звертає увагу апелянта й на те, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №754/5841/17, від 22.01.2025 року у справі №495/432/23.
Крім того, заявником не зазначено, яким чином з точки зору матеріального забезпечення він буде дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням в разі звільнення з військової служби, наявність в нього матеріальної можливості реалізувати такий догляд.
Отже, не спростовуючи здатність апелянтом виконувати обов`язки опікуна щодо рідного батька, з метою унеможливлення зловживання правом, суд апеляційної інстанції констатує, що для створення якнайкращого осередку для недієздатної особи органу опіки та піклування слід було з`ясувати і дослідити та вмотивовано викласти відповідні обставини щодо дружини недієздатного ОСОБА_4 , онука ОСОБА_6 , який є повнолітнім, та покласти в основу висновку доцільність виконувати такі обов`язки одним із них (тобто родичем першого/другого ступеня спорідненості) в як найкращих інтересах підопічного.
Посилання в апеляційній скарзі на судову практику у подібних правовідносинах судом апеляційної інстанції до уваги не береться, оскільки між наведеними справами та справою, яка розглядаються, відмінні обставини, оскільки саме в цій справі не доведено відсутність інших близьких родичів, спроможних реально забезпечити необхідний догляд за недієздатним.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду в оскаржуваній частині ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що заявник не позбавлений права повторно звернутися до органу опіки та піклування для надання належного висновку про призначення саме його опікуном.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач     І.Н. Лисак

Судді:      М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк