Справа № 201/5188/26
Провадження № 3/201/1177/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючої судді Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання Денисенко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, що надійшов з УПП в Дніпропетровській області, стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, паспорт гр. України зразку серії НОМЕР_1 , виданий 24 грудня 2025 року, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27 березня 2026 року близько о 01 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою та штовханні, внаслідок чого було завдано шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На виконання вимог ст. 268, ст. 277, ст. 277-2 КУпАП, щодо забезпечення явки особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у судові засідання на 29 квітня 2026 року та 12 травня 2026 року, судом були направлені повістки на адресу реєстрації та проживання ОСОБА_1 , зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.Однак, 06 травня 2026 року до суду повернувся конверт із судовою повісткою на 29 квітня 2026 року з відміткою: «закінчення встановленого терміну зберігання», відповідно до даних трекінгу з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» (№ R067148431830). Згідно з даними трекінгу з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» (№ R067160777173), інше поштове повідомлення із судовою повісткою на 12 травня 2026 року, прибуло 07 травня 2026 року до суду з відміткою: «Одержувач відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, у наданих суду матеріалах справи відсутні відомості щодо номера мобільного телефону особи, що унеможливило здійснення повідомлення іншими засобами, зокрема через СМС повідомлення чи телефонограму.
Отже, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв. 
Крім того, обізнаність ОСОБА_1 з наявністю справи про адміністративне правопорушення підтверджується його підписом в самому протоколі про адміністративне правопорушення.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).
Окрім того, суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, про яке він повідомлений належним чином, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність.
Потерпіла ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, до суду також не з`явилася, у своїй заяві, долученій до матеріалів справи, просила притягнути гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 077685 від 27 березня 2026 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 27 березня 2026 року, копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 473272 від 27 березня 2026 року, рапортом працівника поліції від 27 березня 2026 року, заявою потерпілої ОСОБА_2 від 27 березня 2026 року.
В свою чергу, ОСОБА_1 суду не надано достовірних доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та які б підтвердили його невинуватість у скоєнні правопорушення. 
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений в присутності ОСОБА_1 , ним підписаний, жодних зауважень на час його складання та підписання останній не висував. 
Інших обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи, судом не встановлено.
Суд вважає, що у справі досить доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП для повного, усебічного і об`єктивного розгляду справи, які вказують про винність ОСОБА_1 .
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні даного правопорушення, обираючи йому вид та міру адміністративного стягнення, суд враховує дані про його особу, ступінь громадської безпеки скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують вину, враховуючи його майновий стан, суд вважає, що з метою його виховання у дусі додержання законів України, а також попередження скоєння ним нових правопорушень слід застосувати до нього стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір відповідно до ст. 40-1 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 33, ст. 40-1, ч. 1 ст. 173-2, ст. 283, ст. 284, ст. 299 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Суддя          О.С. Конопленко