ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/492/26
Провадження № 1-кп/568/60/26

11 червня 2026 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Радивилові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026181210000026 від 25.02.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, яка народилася в с. Карпилівка, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб - немає, відповідно до ст. 89 КК України раніше судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 Кримінального кодексу України
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченої ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор»,)
УСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 297 Кримінального кодексу України, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 24.02.2026, в ранкову пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на кладовищі на вул. Соборній, в м. Радивилові, Дубенського району Рівненської області, проходячи повз могилу ОСОБА_5 , похованого на кладовищі 23.12.2025, виявила на його могилі 13 м`яких іграшок та у ОСОБА_3 виник корисливий умисел на незаконне заволодіння вказаними іграшками. В подальшому, ОСОБА_3 , порушуючи моральні засади суспільства щодо поваги до померлих та місць їх поховання, здійснюючи наругу над могилою, незаконно заволоділа 13 (тринадцятьма) м`якими іграшками та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, чим здійснила незаконне заволодіння предметів із могили ОСОБА_5 , які в подальшому завезла до місця свого проживання.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 297 КК України, тобто незаконне заволодіння предметами, що знаходяться могилі.
Позиція учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні просив здійснювати розгляд кримінального провадження в порядку визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, з підстав визнання обвинуваченим своє вини, пояснив, що вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила за викладених в обвинувальному акті обставин кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 297 КК України. 
Під час судових дебатів прокурор повідомив суду, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті досудовим слідством доведені у повному обсязі та вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 297 КК України. З урахуванням особи обвинуваченої, яка будучи раніше судимою, 20.07.2021 вироком Демидівського районного суду Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) днів, на шлях виправлення не стала, просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.
Обвинувачений, ОСОБА_3 , у судовому засіданні вину за обставин викладених обвинувальному акті визнала в повному обсязі (підтвердила дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення). Надала покази про те, що іграшки з могили поклала в пакет та пішла на маршрутку на якій згодом поїхала додому. Кількість та вид іграшок не пам`ятає.
В судових дебатах обвинувачена вказала, що кається у вчиненому, вину свою визнає і вибачається.
В останньому слові обвинувачений, ОСОБА_3 , повідомила, що кається що таке зробила.
Потерпілий, ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася, у заяві від 29.04.2026 просила судові засідання проводити за її відсутності. Вказала, що завдані кримінальним правопорушенням збитки відшкодовано, шляхом повернення викраденого майна, тому, ніяких претензій матеріального характеру до ОСОБА_3 не має, повністю покладається на думку прокурора та розсуд суду щодо вирішення питання про вид та розмір покарання.
Покази обвинуваченого, ОСОБА_3 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення.
Досліджені в судовому засіданні докази, оцінка та мотиви суду
Так як обвинувачений, ОСОБА_3 , у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 297 КК України відповідно, за обставин, які викладені у обвинувальному акті від 24.03.2026, враховуючи, що прокурор, також, не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України та процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України, щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які в судовому засіданні не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи.
Таким чином, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого, процесуальних доказів та документів, що стосуються речових доказів.
Враховуючи покази обвинуваченого, зіставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд знаходить, що дії ОСОБА_3 утворюють склад інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України.
Вина обвинуваченого, ОСОБА_3 , у скоєному доведена в повному обсязі, а її дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 297 КК України (незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі).
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), а обставини, які обтяжують покарання не встановлені.
Суд з таким твердженням погоджується.
Призначення покарання
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, ОСОБА_3 , суд на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч. 1 ст. 297 КК України).
Також, суд враховує особу обвинуваченого, ОСОБА_3 , яка згідно довідки Боратинського старостинського округу Крупецької сільської ради від 04.03.2026 № 43 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) не проживає на протязі дев`яти років (а.м.к.п. 95), фактично проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до повідомлення Почаївської міської ради Тернопільської області № 362/01-42 від 05.03.2026, міська рада не володіє характеризуючими даними на ОСОБА_3 , остання депутатом Почаївської міської ради не являється (а.м.к.п. 93), на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, так як рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 02.08.2021 № 568/1624/19 (а.м.к.п. 96-101), остання позбавлена батьківських прав щодо своїх чотирьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є раніше судимою в розумінні ст. 89 КК України, а саме 20.07.2021 вироком Демидівського районного суду Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) днів (а.м.к.п. 72-75) та звільнена відповідно до довідки серії ТЕР № 1001 від 25.07.2023 з місця виконання покарання ДУ «Збаразька ВК (№ 63)» 25.07.2023 (а.м.к.п. 76-77), окрім того, згідно даних вимог про судимість (а.м.к.п. 66,67-68), ще неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, зокрема: 29.05.2025 вироком Кременецького районного суду Тернопільської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.м.к.п.80-81), 17.12.2025 вироком Кременецького районного суду Тернопільської області за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн (а.м.к.п.84-85) та 02.04.2026 вироком Кременецького районного суду Тернопільської області за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн (а.с.64), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.м.к.п. 103,105,107).
Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Згідно досудової доповіді від 28.05.2026, дослідження інформації, що характеризує особу за місцем її проживання, умов життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчать про неможливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. 
Враховуючи вищевикладене у сукупності та те, що злочин обвинувачений, ОСОБА_3 , вчинила, будучи особою, яка має непогашену та не зняту судимість відповідно до ст. 89 КК України, суд виснувує про доцільність призначення їй покарання за ч. 1 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 297 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
В даному випадку, за переконанням суду, зазначене покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.
Суд враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 28.05.2020 (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд
Запобіжні заходи
В межах даного кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого, ОСОБА_3 , запобіжний захід не обирався.
Суд бере до уваги, що ухвалою слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 03.06.2026 по справі № 568/564/26 у межах кримінального провадження № 12026181210000036 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2026, обвинуваченому, ОСОБА_3 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.08.2026 включно, що виключає необхідність обрання запобіжного заходу, в цілях забезпечення належної процесуальної поведінки до вступу вироку у законну силу в порядку ст. 374 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження та речові докази
Заходи забезпечення кримінального провадження - не застосовувалися.
Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази: 13 (тринадцять) м`яких іграшок, які відповідно до постанови слідчого про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів від 28.02.2026 передані на зберігання потерпілій (а.м.к.п.30), після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_6 .
Речовий доказ (постанова від 09.03.2026) оптичний диск із відеоматеріалами з камери спостереження, що розташована на приміщенні заводу Радивилівського КХП за адресою вул. Соборна, м. Радивилів, в період з 08 год 00 хв по 13 год 00 хв. 24.02.2026, що надійшли з ТОВ «Радивилівський комбінат хлібопродуктів» та речовий доказ (постанова від 09.03.2026) оптичний диск із відеоматеріалами з камери спостереження, що розташована на приміщенні магазину “Tutto” за адресою вул. Площа Незалежності, 16, м. Радивилів, за 24.02.2026 (а.м.к.п. 49,59), залишити при матеріалах кримінального провадження № 12026181210000026 від 25.02.2026.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні
Частина 1 ст. 126 КПК України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.
Виходячи із п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів, які в силу приписів ч. 1 та 2 ст. 122 цього ж Кодексу несе сторона кримінального провадження, що залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Частина 2 ст. 124 КПК України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження у кримінальному провадженні відсутні витрати на залучення експерта під час проведення судових експертиз.
Щодо завданої кримінальним правопорушенням шкоди
Відповідно до обвинувального акта потерпілому, ОСОБА_6 , кримінальним правопорушенням завдана матеріальна та моральна шкода. Під час досудового розслідування матеріальна шкода ОСОБА_6 відшкодована в повному обсязі, шляхом повернення викраденого. Під час досудового розслідування кримінального правопорушення потерпілим, ОСОБА_6 , цивільний позов до обвинуваченого, ОСОБА_3 - не заявлено.
Керуючись ст. ст.314, 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Визнати  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Речові докази:
- 13 (тринадцять) м`яких іграшок, які відповідно до постанови слідчого про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів від 28.02.2026 передані на зберігання потерпілій - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 .
- оптичний диск із відеоматеріалами з камери спостереження, що розташована на приміщенні заводу Радивилівського КХП за адресою вул. Соборна, м. Радивилів, в період з 08 год 00 хв. по 13 год 00 хв. 24.02.2026, що надійшли з ТОВ «Радивилівський комбінат хлібопродуктів» (постанова слідчого від 09.03.2026) та оптичний диск із відеоматеріалами з камери спостереження, що розташована на приміщенні магазину “Tutto” за адресою вул. Площа Незалежності, 16, м. Радивилів, за 24.02.2026 (постанова слідчого від 09.03.2026), залишити при матеріалах кримінального провадження № 12026181210000026 від 25.02.2026.
Матеріали кримінального провадження № 12026181210000026 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 568/492/26, провадження № 1-кп/568/60/26.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя        ОСОБА_13