441/661/26 2/441/728/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
/заочне/

20.05.2026 Городоцький районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.
за участю секретаря судового засідання Нагірної М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :
представник Кудіна А.В. в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ», 23.03.2026 звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 17 250 грн. 00 коп. боргу за договором надання коштів у кредит № 71751279 від 26.03.2025. Позов обґрунтовує тим, що 26.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 71751279, згідно умов якого Товариство строком на 30 днів, надало відповідачу 5 000 грн. 00 коп. кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникла заборгованість, яка станом на 24.09.2025 склала 17 250 грн. 00 коп., що 24.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано реєстр боржників № 16 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, згідно умов якого право грошової вимоги за договором № 71751279 від 26.03.2025 перейшло до позивача, сума заборгованості на дату формування позову складає 17 250 грн. 00 коп., з яких 5 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 1 500 грн. 00 коп. заборгованість за процентами, 10 000 грн. заборгованість за пенею та 750 грн. комісія за надання кредиту. Просила позов задовольнити.
Ухвалою судді від 25.03.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 8).
Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кудіна А.В. у заяві від 23.03.2026 просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 5).
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у заяві від 23.03.2026 представник позивача (а.с. 12).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Із змісту позовної заяви від 23.03.2026, із доданих до неї копій документів, зокрема копії договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71751279 з додатками до нього, паспорта споживчого кредиту убачається, що 26.03.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір № 71751279, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «17788». За умовами договору № 71751279, строком на 30 днів, відповідач отримав від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредит у сумі 5 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 , підписавши електронним підписом кредитний договір № 71751279, яким визначено порядок та умови надання кредиту, погодився та підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору та Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит.
Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Пунктом 2.2.3 договору передбачено процентну ставку в розмірі 0, 275 %.
Згідно довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» вих. № КД-000110088 від 19.01.2026, на підставі Договору №23-01-18/5 від 23.01.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінекспрес» 26.03.2025 перерахувало грошові кошти у сумі 5 000 грн. 00 коп. на платіжну картку НОМЕР_1 , вказану ОСОБА_1 у договорі.
ОСОБА_1 , не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 71751279 від 26.03.2025, внаслідок чого у нього перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникла заборгованість, яка станом на 24.09.2025 склала 17 250 грн. 00 коп., з яких 5 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 1 500 грн. 00 коп. заборгованість за процентами, 10 000 грн. заборгованість за пенею та 750 грн. комісія за надання кредиту.
27.03.2025, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) зобов?язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, складених за формою згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
24.09.2025, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 9 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, згідно якої, загальна сума прав вимоги, що відступається за реєстром боржників № 16 від 24.09.2025 становить 58 400 007 грн. 64 коп.
Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги згідно додаткової угоди № 9 від 24.09.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 підтверджується платіжною інструкцією № 23276 від 30.09.2025.
Згідно витягу з реєстру боржників № 16 від 24.09.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості останнього за договором № 71751279 від 26.03.2025 склала 17 250 грн. 00 коп. 
Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» отриманої у кредит від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за договором № 71751279 від 26.03.2025 грошової суми у розмірі 5 000 грн. 00 коп., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 5 000 грн. 00 коп. є обґрунтованою.
Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами в розмірі 1 500 грн. 00 коп. як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 24.05.2025.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71751279 від 26.03.2025 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором проценти тривалістю 30 днів. 
Пунктом 2.2.3 договору передбачено процентну ставку в розмірі 0, 275 %.
Таким чином, розмір процентів за користування ОСОБА_1 кредитними коштами в розмірі 5 000 грн. протягом 30 днів становить 412 грн. 50 коп.
Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 до договору № 71751279 від 26.03.2025.
Доказів про те, що позичальник ініціював продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту відповідно до п. 7.1 договору, позивачем до матеріалів справи не долучено, як і не заявлено позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України. 
Разом з цим, із розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на 24.09.2025 убачається, що ОСОБА_1 24.04.2025 сплачено 412 грн. 50 коп., відтак заборгованість за процентами слід вважати погашеною в повному обсязі, а відповідно підстави для задоволення позову в цій частині, відсутні.
Окрім цього, суд не убачає підстав для стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 750 грн., з огляду на наступне.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18 зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.
Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.
Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Пунктом 2.2.4. договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71751279 від 26.03.2025 передбачено комісію за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 750 грн.
Однак, встановивши в кредитному договорі сплату разової комісії, що нараховується в день видачі кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нарахував комісію за ту саму послугу, за яку відповідач має сплатити згідно з договором проценти.
Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18.
Умова, зазначена у договорі, порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії за надання кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, відтак вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 750 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає.
Окрім цього, не має підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за пенею за кредитним договором № 71751279 від 26.03.2025 в розмірі 10 000 грн. 00 коп., з огляду на наступне.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Пунктом 10.5.2 договору передбачено право кредитодавця нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2 договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених ЗУ «Про споживче кредитування».
Розмір пені становить 4, 00 % (п. 2.2 договору).
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі №758/5318/23 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Таким чином, ураховуючи перехідні положення ЦК України, вимога Товариства в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею за кредитним договором № 71751279 від 26.03.2025, задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 771 грн. 71 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 89, 133, 259, 263, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082ЦК України, суд, -
в и р і ш и в :
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30 в м. Київ) 5 000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71751279 від 26.03.2025 та 771 грн. 71 коп. судового збору, а всього 5 771 грн. 71 коп. 
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
С у д д я А.М.Малахова-Онуфер