ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ
м. Запоріжжя

Іменем України
ПОСТАНОВА
28 травня 2026 року	Справа № 331/3138/26 Провадження № 3/331/1057/2026	

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду з відділення поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області 10.04.2026, за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно:  ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків:  НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП,
встановив:
05.04.2026, о 21 год. 10 хв., по вул. Українській, 9 в с-щі Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху.
Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 05.04.2026 серії ЕПР1 № 632968 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, до якого додано роздруковані результати огляду від 05.04.2026 (результат огляду 0,41 проміле), відеозаписом.
ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без заперечень, а також підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруковані результати тестування на алкоголь.
ОСОБА_1 , належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, на розгляд справи повторно не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, а також не подав до суду заяви про відкладення розгляду справи.
За таких обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Рикун А.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтримав інші клопотання захисника Петренко К.Л. та просив закрити провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Петренко К.Л. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції суддя визнав необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки нормами КУпАП не передбачено здійснення дистанційного судового провадження, а норма ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною. 
При цьому, захиснику було забезпечено можливість ознайомитися з матеріалами справи та заявити клопотання.
Клопотання захисника Петренко К.Л. про залучення до участі у цій справі прокурора, суддя визнає необґрунтованим, з огляду на таке.
Мотивуючи це клопотання, захисник послався на рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2022 у справі «Бантиш та інші проти України» (заява №13063/18). Водночас захисником не враховано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 30.08.2023 по справі № 208/712/19 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 113247461), в якому зазначено, що: «у частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження» (п. 22). «Зміст показань особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, і свідків у судовому засіданні міг би залежати від поставлених запитань, способу допиту і проведення його судом замість прокурора. Натомість долучені до справи письмові докази були зібрані й задокументовані органом Національної поліції без участі суду» (п. 36).
Отже, оскільки у даному випадку розгляд справи проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а для ухвалення судового рішення суддею досліджено виключно ті докази, що були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, необхідності в участі прокурора під час розгляду цієї справи не вбачається.
Клопотання захисника Петренко К.Л. про виклик до суду для надання пояснень старшого сержанта поліції Вовка Анатолія Анатолійовича, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, суддя визнає необґрунтованим у зв`язку з тим, що у клопотанні не зазначено, для усунення яких саме протиріч в адміністративному матеріалі потребуються роз`яснення поліцейського.
Клопотання захисника Петренко К.Л. про зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби суддя визнає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки нормами КУпАП не передбачено відповідної підстави для зупинення провадження.
Захисник Петренко К.Л. вважає, що військовослужбовець ОСОБА_1 міг бути підданий огляду з використанням спеціальних технічних засобів та тестів лише відповідно до порядку, встановленого статтею 266-1 КУпАП.
Таке твердження захисника суддя відхиляє, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Проте, за порушення, зокрема правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Також, статтею 15 КУпАП передбачено, що при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту – військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності. За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Згідно з пп. «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
Оскільки у стані сп`яніння увага та швидкість реакції знижуються, а відтак водій не здатен належним чином виконувати вимогу пп. «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що стосується правил забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Отже, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП на загальних підставах, за винятком військовослужбовців строкової служби, що окремо передбачено статтею 15 КУпАП.
При цьому, керування військовослужбовцем транспортним засобом в стані сп`яніння (або з ознаками сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння) під час виконання обов`язків військової служби, утворює ідеальну сукупність адміністративних правопорушень, передбачених статтями 130 та 172-20 КУпАП.
Виходячи з вищенаведеного, у поліцейського були законні підстави вимагати у водія ОСОБА_1 , який мав ознаки сп`яніння, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП. Водночас положення статті 266-1 КУпАП у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки відносно ОСОБА_1 не складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП.
Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Оцінивши перелічені докази та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При обранні виду та розміру стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.
Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст. 34 КУпАП, відсутні. Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто 3328,00 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік»), що становить 3328,00*0,2 = 665,60 грн.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя
постановив:
1. Застосувати до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Реквізити для оплати штрафу: отримувач: ГУК у Запорізькій області/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA708999980313000149000008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Роз`яснити, що відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.
2. Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.).
Реквізити для оплати судового збору: отримувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап. Олексан./22030101, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA668999980313131206000008509, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков