З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 384/480/25
№пр. 2/384/60/2026
18 червня 2026 року с-ще Вільшанка
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
в складі:
головуючого судді         Сорокіної О.О.,
з участю секретаря судового засідання      Рябова М.В.,
учасники справи:
позивач, яка брала участь в судовому засіданні
в режимі відеоконференції         ОСОБА_1 ,
представник органу опіки та піклування Рава-Руської
міської ради Львівського району Львівської області, яка
брала участь в судовому засіданні 
в режимі відеоконференції         ОСОБА_2 ,
представник органу опіки та піклування Вільшанської
селищної ради Кіровоградської області     Ярута Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Вільшанка у порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області – виконавчий комітет Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області – виконавчий комітет Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона 26 листопада 2020 року зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_3 у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 3142. У зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .
До укладення цього шлюбу та після укладення шлюбу з листопада по квітень вони проживали з відповідачем спільно у м. Львові в орендованій квартирі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них із відповідачем народилася дитина, а саме син ОСОБА_6 , про що 21 квітня 2021 року складено відповідний актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим 21 квітня 2021 року Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області.
Після народження сина відповідач приїхав у пологовий будинок, однак звідти вони з сином поїхали проживати до батьків позивача в село Нова Кам`янка Жовківського району Львівської області, а відповідач надалі залишився проживати у м. Львові.
Приблизно через місяць після народження сина відповідач приїхав до неї в село на хрещення дитини, після чого повернувся назад до Львова і відтоді вони з відповідачем більше не бачилися. Через декілька тижнів після хрещення сина відповідач її повідомив, що повертається проживати до своїх батьків в с-ще Вільшанка Кіровоградської області, де і проживає донині. Відтоді відповідач не приїжджав і будь-яке спілкування між ними, в тому числі і з сином, було припинено. Тобто упродовж життя відповідач бачив дитину лише в пологовому будинку та на хрещенні.
Заочним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04 липня 2023 року у справі № 444/1199/23 за її позовом було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 04 серпня 2023 року.
Коли синові Владиславові виповнилося близько двох років вона почала зустрічатися з ОСОБА_7 .
07 червня 2025 року між нею та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб у Жовківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 07 червня 2025 року було складено відповідний актовий запис № 60. У зв`язку із реєстрацією цього шлюбу вона змінила прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_8 .
Близько двох з половиною років тому вона з сином та чоловіком почали проживати орендованому ними житлі у м. Рава-Руська.
Матеріальним забезпеченням сім`ї займається її чоловік ОСОБА_7 , який фактично виконує батьківські обов`язки відносно дитини ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_3 будь-яких коштів на утримання сина від його народження не надавав і не надає. Потребами дитини відповідач ніколи не цікавився і не цікавиться. 
Відповідач не забезпечує дитину матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду чи лікування дитини, не спілкується і не намагається спілкуватися з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про нього. Син ОСОБА_6 ніколи не бачив свого біологічного батька, не розмовляв із ним та не знає як він виглядає. Коли його питають, хто є його татом, то син вказує на вітчима Tapaca. Зважаючи на створення ними з ОСОБА_9 сім`ї, він хоче усиновити дитину ОСОБА_6 , оскільки виконує роль батька для її сина, забезпечує матеріально, бере участь у вихованні та розвитку. Син ОСОБА_10 потребує до себе уваги та активної участі у вихованні, а з боку біологічного батька цього немає. Саме вітчим забезпечує йому належну увагу та турботу, син вказує на нього як на тата. Зважаючи на це, у найкращих інтересах дитини буде позбавлення відповідача батьківських прав відносно нього 
У зв`язку з наведеним, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини, сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2025 року у зазначеній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 11 грудня 2025 року.
11 грудня 2025 року підготовче засідання не проводилося. Підготовче засідання перепризначено на 13 лютого 2026 року.
13 лютого 2026 року підготовче засідання відкладено на 06 березня 2026 року у зв`язку з визнанням явки позивача, відповідача та третіх осіб обов`язковою.
06 березня 2026 року підготовче засідання відкладено на 09 квітня 2026 року у зв`язку з неявкою учасників справи.
09 квітня 2026 року підготовче засідання відкладено на 06 травня 2026 року у зв`язку з витребуванням доказів.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05 червня 2026 року.
05 червня 2026 року судове засідання відкладено на 18 червня 2026 року за клопотанням представника органу опіки та піклування Вільшанської селищної ради Кіровоградської області.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2026 року постановлено ухвалити заочне рішення.
Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, повідомила, що вказана справа стосується виключно захисту інтересів, безпеки та благополуччя її п`ятирічного сина ОСОБА_10 . Поведінка біологічного батька ще за декілька місяців до народження сина та після цього була абсолютно несумісною з батьківством. Відповідач страждав на ігрову залежність, програвав значні суми, а також вживав заборонені речовини, вдавався до протиправних дій, обкрадав її, її родичів та навіть свою дитину. ОСОБА_11 з такими залежностями не здатна дати безпеку та належний догляд. За всі ці п`ять років він жодного разу не бачив свого сина, повністю ухилившись від виконання батьківських обов`язків, а також надав суду нотаріальну згоду на позбавлення його батьківських прав. Вона хоче позбавити відповідача батьківських прав, щоб її чоловік міг всиновити хлопчика, тобто дати повноцінну родину дитині. Вітчим його повністю забезпечує, піклується про його здоров`я, розвиток і майбутнє. Син також знає його, як свого єдиного батька. Про біологічного батька йому ще не розповідали. Зараз в них з чоловіком народилася ще одна дитина. Вони хочуть, щоб в них було одне прізвище, оскільки ОСОБА_10 скоро піде до школи і різні прізвища всередині однієї родини може стати причиною булінгу та цькування.
Представник органу опіки та піклування Вільшанської селищної ради Кіровоградської області в судовому засіданні пояснила, що на виконання ухвали суду виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради було вжито ряд заходів. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача було розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 09 грудня 2025 року. Оскільки повідомити відповідача про день засідання комісії не вдалося, розгляд даного питання довелося відкласти. Таким чином, розгляд даного питання відбувся 09 січня 2026 року, ОСОБА_3 був повідомлений про нього належним чином, проте на засідання не з`явився. ОСОБА_1 участь у засіданні не брала, в телефонному режимі повідомила, що підтримує позицію, викладену у позовній заяві. Тому члени комісії розглядали документи, які були додані до позовної заяви, а також ті, які вдалося самостійно отримати виконавчому комітету. Виконавчий комітет прийняв рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Представник органу опіки та піклування Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в судовому засіданні пояснила, що на виконання ухвали суду було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 . До Рава-Руської міської ради не надходили жодні заяви ОСОБА_3 про те, що позивач якимось чином чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином. На засідання комісії з питань захисту прав дитини було запрошено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 повідомив у телефонному режимі, що не може взяти участь в засіданні комісії, але не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. 19.03.2026 комісія рекомендувала органу опіки позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, а тому виконавчим комітетом було прийнято рішення про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно свого малолітнього сина.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки до суду не повідомляв. Відзив на позовну заяву не подав.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.
Статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини) передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Тобто, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У частинах 8-10 статті 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 статті 155 СК України).
Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).
Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України").
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Батьками у вказаному свідоцтві зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_12 (а.с.10).
Відповідно до копії заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 липня 2023 року, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , укладений 26.11.2020 у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №3142 (а.с.12-13). 
07 червня 2025 року ОСОБА_12 уклала шлюб із ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 07 червня 2025 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « ОСОБА_8 » (а.с.14).
Згідно з актом обстеження умов проживання №191 від 29 жовтня 2025 року, було проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Для виховання та розвитку дитини умови створено, дитина забезпечена всім необхідним (а.с.20).
У відповідності до акту обстеження умов проживання №33 від 14 березня 2026 року, було проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Умови проживання добрі, діти забезпечені усім необхідним.
Відповідно до копії довідки директора Рава-Руського закладу дошкільної освіти №1 Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, дитина ОСОБА_1 — ОСОБА_6 є вихованцем Рава-Руського закладу дошкільної освіти №1 з 01.09.2023. Протягом усього часу перебування у закладі дитина регулярно відвідує заняття, виступи та інші заходи, що організовуються для дітей. Дитина завжди охайно вдягнена, має всі необхідні речі для занять, що свідчить про належний догляд і турботу з боку матері та вітчима ОСОБА_7 . Мати дитини ОСОБА_15 та вітчим ОСОБА_16 постійно беруть активну участь у вихованні та розвитку дитини, співпрацюють з вихователями та підтримують всі заходи спрямовані на розвиток особистості дитини (а.с.21).
Згідно з копією довідки керівників студії раннього музичного розвитку «Little stars», ОСОБА_6 є вихованцем студії раннього музичного розвитку «Little stars». На заняття дитину приводить та забирає мати або вітчим — ОСОБА_7 , які цікавляться успіхами та досягненнями дитини, а також підтримують зв`язок з педагогами, відвідують батьківські збори та святкові заходи. Батько ОСОБА_3 контакту не підтримує, успіхами дитини не цікавиться, не приходить на батьківські збори, святкові заходи не відвідує (а.с.22).
Згідно з висновком органу опіки та піклування Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Вільшанської селищної ради від 22 січня 2026 року за №24, виконавчий комітет Вільшанської селищної ради як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.52-56).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Рава-Руської міської ради від 26 березня 2026 року за №73, виконавчий комітет Рава-Руської міської ради як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.94-98).
У відповідності до копії заяви ОСОБА_3 , засвідченої приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Науменком Ф.С. 15 жовтня 2025 року, ОСОБА_3 поставив до відома всі заінтересовані сторони, що він погоджується з усіма позовними вимогами та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав в судовому порядку відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).
Згідно з постановою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2022 року у справі №384/473/22, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. на користь держави за дрібну крадіжку.
У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.
Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М.С. проти України", заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Крім того, у рішенні від 30 червня 2020 року у справі "Ілля Ляпін проти Росії" (заява №70879/11) ЄСПЛ зауважив про те, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які б могли завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, в залежності від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків.
Також у цьому рішенні ЄСПЛ зазначив про те, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією.
В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина проживає з матір`ю, яка нею опікується та забезпечує її матеріально.
Звертаючись до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини, позивач ОСОБА_1 як підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вказала на те, що він тривалий час (із моменту народження дитини) самоусунувся від виховання, утримання та спілкування із своїм сином, не переймається його основними життєвими потребами, не цікавиться його внутрішнім світом, не навідує сина, не спілкується з ним, зокрема, бачив сина двічі: у пологовому будинку після народження та на хрещенні дитини.
Отже заявленою підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав є пункт 2 частини першої статті 164 СК України.
Позивачем доведено, що відповідач добровільно протягом тривалого часу самоусунувся від виконання своїх батьківських прав і обов`язків щодо дитини, не підтримує з ним зв`язку, не цікавиться його життям, не спілкується з ним, внаслідок чого сімейні зв`язки між сином та батьком втрачені.
Ті обставини, що ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, не піклується про стан його здоров`я, його фізичний, духовний і моральний розвиток, не забезпечує належне батьківське виховання, не утримує дитину, знайшли підтвердження у судовому засіданні.
Отже, судом встановлено, що відповідач з моменту народження дитини не цікавиться своїм сином, його життям кожного дня, здоров`ям, розвитком, переживаннями, враженнями, помилками, досягненнями, ростом, дорослішанням, коли батько йому так потрібний на кожному кроці, відповідач просто залишив його на матір та більше п`яти років не виконував свого батьківського обов`язку в різних проявах щодо своєї рідної дитини, у тому числі не утримував сина матеріально з урахуванням того, що такий обов`язок виник з народження дитини.
Таким чином, на думку суду, і вина відповідача, і свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками щодо малолітнього сина, доведена у судовому засіданні встановленими обставинами у сукупності, а також виходячи із вимог частини 1 статті 141 СК України, яка наділяє і матір і батька як рівними правами, так і рівними обов`язками щодо дітей, незалежно від шлюбних відносин між ними. 
Разом з цим, відповідач, будучи обізнаним про існування судового спору щодо позбавлення його батьківських прав, з часу затвердження рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав, не прийняв жодних мір щодо виправлення своєї поведінки відносно рідної дитини, та не повідомив орган опіки та піклування чи суд про свої активні дії по виконанню батьківських обов`язків щодо малолітнього сина.
Також відповідач не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та не подав відзив на позовну заяву, не надав належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем перешкод для виконання ним батьківських обов`язків і таких обставин судом не встановлено. Така поведінка відповідача не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити свою поведінку.
Більш того, ОСОБА_3 у засвідченій приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Науменком Ф.С. заяві від 15 жовтня 2025 року, зазначив, повністю розуміючи значення своїх дій, без будь-якого до того примусу або впливу тяжких обставин, фізичного і морального насильства чи погроз, поставив до відома всі заінтересовані сторони, що він погоджується з усіма позовними вимогами та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав в судовому порядку відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте першочергово мають враховуватися якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для ухвалення рішення, а також оцінку всіх доказів у справі, які підтверджують виконання чи нехтування батьком/матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права батька/матері є пропорційним меті позбавлення батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 , який є батьком неповнолітньої дитини, свідомо, з моменту народження дитини, у тому числі незважаючи на тривалий розгляд судом позову про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина, продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що є підставою для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням встановлених по справі обставин, позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України) та спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не цікавиться життям дитини, не бере участі у її вихованні та не виконує батьківські обов`язки, що має систематичний та постійний характер, зважаючи на обґрунтовані висновки органів опіки та піклування про те, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вину відповідача, яка полягає в свідомому ухиленні від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, суд дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Судові витрати залишити по фактично понесеним. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, 
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області – виконавчий комітет Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що він має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, код ЄДРПОУ 04365595, місцезнаходження: вул. Центральна, 15, с-ще Вільшанка Голованівського району Кіровоградської області;
орган опіки та піклування Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, код ЄДРПОУ 04056256, місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, 3, м. Рава-Руська Львівського району Львівської області.
Повний текст судового рішення складено 26 червня 2026 року.

Суддя     О.О. Сорокіна