Справа №638/10214/26
Провадження № 1-кп/638/1717/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року          м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026221200000293 від 09.02.2026 відносно: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні доньку 2012 року народження, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , призваного за мобілізацією, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дзержинського районного суду міста Харкова 11.10.2024 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлений волі строком на 5 років, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України 
«Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 
05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №412 від 31.12.2025 штаб-сержанта ОСОБА_5 , призначено на посаду командира 3 зенітно - ракетного відділення зенітного ракетного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Однак, ОСОБА_5 всупереч вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 129 – 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV вирішив стати на злочинний шлях та в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби в умовах воєнного стану та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, за відсутності законних підстав та поважних причин 10.01.2026 самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу - населений пункт АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_5 без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, не повернувся до місця несення служби, а саме до тимчасового розташування свого підрозділу в населений пункт АДРЕСА_2 та з 11.01.2026 по 19.01.2026 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

За час відсутності на службі обвинувачений обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним не з`явлення до місця проходження військової та про причини не повідомляв.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , точний час в ході досудового розслідування не встановлений, однак не пізніше 29.01.2026 року 
18 год 30 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , до якої був запрошений мешканцем вищевказаної квартири ОСОБА_6 для подальшого спільного вживання спиртних напоїв, діючи умисно, з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчинюваного ним діяння, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, викрав навушники ТМ «Marshall Major V», вартістю згідно висновку експерта № СЕ-19/121-26/4177-ТВ від 16.02.2026 - 4433,00 грн., володільцем яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після цього, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник та розпорядився належними ОСОБА_6 навушниками ТМ «Marshall Major V» на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4433,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав в повному обсязі вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються за встановлених вище обставин та погодився з кримінально-правовою кваліфікацією його діянь за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України. Заявив, що він розуміє незаконність своїх дій та усвідомлює небезпечність своєї злочинної поведінки. Також, показав, що дійсно у встановлений судом період часу залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_2 не витримавши навантажень. Час, з моменту залишення військової частини, проводив на власний розсуд, ні кому про це не доповідав. У січні 2026 знайомі його запросили до потерпілого до дому, де він побачивши навушники забрав їх та пішов. Навушники він потім віддав комусь з знайомих. З потерпілим після цього не зустрічався, шкоду не відшкодував.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням прокурора, із згоди обвинуваченого та його захисника визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням наданих матеріалів справи. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, які ніким не оспорюються, перевірив відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, особам, які беруть участь у судовому засіданні, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 

Розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі і оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тому його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, а також - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, в умовах воєнного стану, що суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 раніше судимий, зокрема за злочин проти власності (ч. 4 ст. 185 КК України) за який було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Нові кримінальні правопорушення обвинувачений скоїв протягом іспитового строку, визначеного судом, відповідно, належних висновків для себе не зробив. В той же час, визнавши обстивини інкримінованих йому діянь виявив наразі критичне ставлення до скоєного. Також, заявив про бажання повернутися до служби у Збройних Силах України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд, відповідно ч. 2 ст. 66 КК України, визнає повне визнання вини та статус учасника бойових дій. 

Суд не визнає в якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого зазначене захисником щире каяття, позаяк судом не встановлено такої ознаки даної обставини, як бажання у обвинуваченого виправити ситуацію, що визначено як складову даного ставлення винної особи до скоєного у відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є передбачений п. 1 ч. 1, ст. 67 КК України рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання. З врахуванням наведеного, виходячи з загальних засад призначення покарання, ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_5 :
-за ч. 4 ст. 185 КК України – у виді 6 років позбавлення волі; 
-за ч. 5 ст. 407 КК України – у виді 5 років і шість місяців позбавлення волі. 

Враховуючи обставини кримінального провадження, на підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно слід призначити обвинуваченому шість років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком з новопризначеним покаранням, обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком шість років один місяць. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого,запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як останнім, так і іншими особами.

До обвинуваченого з 26.03.2026 судовими рішеннями застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Затримано обвинуваченого було згідно протоколу 25.03.2026. Враховуючи наведене, згідно вимог ч.5 ст.72 КК України,  попереднє ув`язнення слід зарахувати у строк покарання обвинуваченого день за день з 25.03.2026.

Цивільний позов не заявлено в кримінальному провадженні, заходи забезпечення кримінального провадження, крім запобіжного заходу, не застосовувалися.

На виконання положень ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати за проведення вищевказаної судової експертизи в сумі 2228,50 грн. 

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод допускається законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом. Тому, враховуючи визначення обвинуваченому міри покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченомубез змін запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання: 
за ч. 4 ст. 185 КК України – у виді 6 років позбавлення волі;
за ч. 5 ст. 407 КК України – у виді 5 років і шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначити остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі. 

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання у виді 5 років позбавлення волі за попереднім вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.10.2024 з новопризначеним покаранням, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком шість років і один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Попереднє ув`язнення  ОСОБА_5 зарахувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання з 25.03.2026 до набрання вироком законної сили з розрахунку: день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути на користь Держави з  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 2228,50 грн. (дві тисячі двісті двадцять вісім грн. 50 коп.).

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку. 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору та обвинуваченому.

Суддя       ОСОБА_1