Компаніївський районний суд Кіровоградської області 
Справа № 391/929/24 
Провадження № 2/391/13/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2026р.	селище Компаніївка	

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Капиш В.М.,
секретар судового засідання Говорова К.О.,
за участі представників позивача Іващенко І.Ю., Іванової Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Іващенко І.Ю. звернувся до суду з позовною заявою до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просила стягнути:
- матеріальну шкоду в сумі 57 829,17 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 17 коп.) з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України;
- матеріальну шкоду в сумі 40000 (сорок тисяч гривень 00 коп.) з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
- моральну шкоду з Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в сумі в сумі 20000 грн.(двадцять тисяч гривень).
В подальшому позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в якій позивач просила суд стягнути:
- матеріальну шкоду в сумі 75 155,00 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 17 коп.) з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України;
- матеріальну шкоду в сумі 60000,00 (сорок тисяч гривень 00 коп.) з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. (а.с. 50-51 т. 2)
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , проживає у АДРЕСА_1 та є власником двох земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 : кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га. 
Між позивачем та ОСОБА_2 виник спір, щодо користування земельними ділянками, які межують між собою.
Так, 01.06.2016 року Апеляційним судом Кіровоградської області ухвалено рішення, яким була частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_2 скасовано рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2015 року та прийнято нове рішення. 
Суд апеляційної інстанції вирішив усунути порушення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку №3 висновку земельно-технічної експертизи. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ліквідувати три акації та три кущі смородини між межовими знаками № 6 і № 5 на спільній межі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 500 грн., судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., витрати на проведення експертизи 3686 грн. 40 коп. 
Ухвалюючи зазначене рішення Апеляційний суд Кіровоградської області послався на висновок земельно-технічної експертизи, якою встановлено, що межі земельної ділянки позивача закріплені межовими знаками в кількості 11 шт., які виконані з металевого прута довжиною 1 м , діаметром 20 мм та виступають над землею до 20 см, за своєю формою вони не відповідають вимогам законодавства. Розміри між межовими знаками відповідають фактичним розмірам і площа земельної ділянки дорівнює 0,25 га, разом з тим, паркан між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 встановлений не по межовим знакам, а з пересуванням в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 , від 5 см до 31 см, внаслідок чого земельна ділянка позивача зменшилася на 15 кв.м. Далі суд апеляційної інстанції мотивує своє рішення тим, що з зазначеним підтверджуються доводи позивача, що паркан встановлено не по межовим знакам, він має дугоподібну форму та заходить на земельну ділянку позивача. Ці обставини також підтверджуються фотографіями, наданими представником відповідача в суді першої інстанції. Наведене свідчить, що доводи позивача про порушення його права власності на земельну ділянку та необхідність перенесення паркану є обґрунтованими. Вищевказане рішення суду набуло законної сили та в подальшому було відкрито виконавче провадження. 
Позивачка не погодившись з висновком експерта направила скарги до Міністерства юстиції України на проведену неякісну експертизу саме відповідачем. Листом від 31.03.2020 року директор Київського Науково-Дослідного Інституту Судових Експертиз О. Рувін повідомив, що за результатом аналізу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12.05.2016 № 1443,1444 складеного судовим експертом Корольовим В.С., встановлено, що методологія виконання даної експертизи не відповідає порядку і правилам проведення експертиз, які передбачені вимогами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та відповідних методик. Проведене дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірювальних приладів. В тексті висновку експерт встановлює факти, які суперечать один одному. Відсутній логічний взаємозв`язок між поставленим перед експертом завданням та зробленими ним висновками.
Також позивачка зазначає, що замовила у Кропивницькому відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз виконання нового висновку експертного дослідження.
Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 12.09.2019 року № 2778/2779/19-27 встановлено, що : «Земельна ділянка по АДРЕСА_1 не накладається на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , відповідно накладання площею 15 кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відсутнє. Межі земельної ділянки з кадастровими номерами № 3522883000:52:005:0022, № 3522883000:52:005:0023 по АДРЕСА_1 повинні бути встановлені в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації з землеустрою, яка була розроблена КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та пройшла державну реєстрацію 16.02.2015.
В зв`язку з цим, позивач звернулась до суду та рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2020 року (справа №391/138/20) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, задоволено частково. Усунуто перешкоди у землекористуванні належними ОСОБА_1 на праві власності земельними ділянками: кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га, розташованими по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у землекористуванні в межах, визначених згідно технічної документації з землеустрою, розробленої КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та яка пройшла державну реєстрацію 16.02.2015, щодо встановлених межових знаків. Усунуто перешкоди у землекористуванні належними ОСОБА_1 на праві власності земельними ділянками: кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га, розташованими по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у встановленні паркану між земельними ділянками розташованими по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 в межах, визначених згідно технічної документації з землеустрою, розробленої КП «Кіровоградський земельно кадастровий центр» в 2015 році та яка пройшла державну реєстрацію 16.02.2015, щодо встановлених межових знаків. 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року вказане рішення залишено без змін. 
В подальшому позивач звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до експерта ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, Кропивницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (справа № 404/3807/20).
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2024 року по справі № 404/3807/20 у задоволені позовних вимог відмовлено повністю. Вищевказане рішення набрало законної сили Постановою Кропивницького апеляційного суду 25 липня 2024 року, та в подальшому Позивачці було відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Позивач зазначає, що першим судовим рішенням знесено паркан згідно незаконного висновку експерта ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з Кіровоградським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а за другим рішенням суду відновлено права власника щодо користування земельною ділянкою. Але позивачу була завдана, як матеріальна так і моральна шкода, яка не відшкодовано, права власника судом першої інстанції не поновлено.
Вказує на те, що експертом ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з відповідачем була проведена неякісна експертиза, що є причинно-наслідковим зв`язком між шкодою та дією відповідача.
А тому просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 75155,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн.
Представником відповідача Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України подано до суду відзив в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вказує на те, що Кіровоградське відділення на момент проведення експертизи (2016 рік) входило до структури ОНДІСЕ, однак це не означає автоматичної відповідальності установи за дії її працівника. Зазначає, що законодавство України не покладає відповідальність на установу за індивідуальні дії її співробітників, якщо не доведено, що такі дії були санкціоновані або спричинені безпосередніми вказівками керівництва установи. Законодавство та судова практика чітко розмежовують відповідальність експерта та установи. 
Основна відповідальність покладається на експерта, а не на установу. У цьому випадку особою, яка завдала шкоду, є експерт ОСОБА_3 , а не ОНДІСЕ, так як ОНДІСЕ не контролював процес складання висновку експертом і не має вини у його діях.
Також представник відповідача зазначає про пропуск позивачем строків позовної давності, адже експертиза була проведена 12 травня 2016 року, а позов подано у 2024 році. (а.с. 192-197 т. 1, 9-12 т.2)
28.04.2025 року Представником Державної казначейської служби України надано відзив на позовну заяву, яким у задоволенні вимог просив відмовити (а.с. 204-206 т. 1)
01.05.2025 року Представником позивача подано відповідь на відзив Державної казначейської служби України (а.с. 218-220 т. 1).
01.10.2025 року представником позивача Іващенко І.Ю. подано до суду заяву про збільшення уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просив зокрема залишити без розгляду позовні вимоги до Державної казначейської служби України.
15.04.2026 представником позивача Іващенко І.Ю. подано до суду додаткові пояснення у справі в яких він зазначив про те, що позивачем не пропущено строків позовної давності для звернення до суду.
Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіної О.В. від 03.01.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено та залишено позовну заяву без руху.
Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіної О.В. від 13.01.2025 року позовну заяву повернуто позивачу.
Розпорядженням Кропивницького апеляційного суду від 16.01.2025 року апеляційну скаргу представника позивача на ухвалу судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2025 року про повернення позову направлено до Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду для визначення підсудності.
Ухвалою Верховного суду від 21.01.2025 року апеляційну скаргу представника позивача визначено підсудність Черкаський апеляційний суд.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05.02.2025 року витребувано з Компаніївського районного суд Кіровоградської області цивільну справу № 391/929/24.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.02.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача про розстрочення сплати судового збору відмовлено та залишено без руху.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.02.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивача.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.03.2025 року призначено справу до розгляду.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.03.2025 року апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіної О.В. від 28.03.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.
Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіної О.В. від 03.04.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.
Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіної О.В. від 09.04.2025 відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до Кропивницького апеляційного суду.
Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіної О.В. від 09.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.
Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіної О.В. від 02.05.2025 задоволено заяву представника позивача про відвід судді Ревякіної О.В. та передано до канцелярії Компаніївського районного суду Кіровоградської області для визначення іншого судді.
Ухвалою суду від 06.05.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Капиш В.М.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.07.2025 року ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2025 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кропивницького апеляційного суд, Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині вимог до Кропивницького апеляційного суду залишено без змін.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2025 року розгляд справи призначено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «ВКЗ» з представником позивача Іващенком І.Ю.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині позовних вимог в сумі 20 000 грн залишено без розгляду.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2025 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 01.10.2025 року залишено без руху та надано термін для їх усунення.
Протокольною ухвалою Компаніївського районного суду від 20.11.2025 долучено заяву про збільшення розміру позовних вимог.
Ухвалою від 25.11.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача адвоката Іващенка І.Ю. про перехід від спрощеного провадження з повідомленням учасників до загального провадження з повідомлення сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
В судовому засіданні представник позивача Іващенко І.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві просив задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача Іванова Н.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві просила задовольнити
Представник відповідача Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі ОНДІСЕ позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали даної справи, в межах наданих доказів, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки в АДРЕСА_1 з кадастровим номером 3522883000:52:005:0022 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,25 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (індексний номер 33855173) від 19.02.2015 року та власником земельної ділянки в АДРЕСА_1 з кадастровим номером 3522883000:52:005:0023 для ведення особистого селянського господарства 0,25 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (індексний номер 33867398).
Відповідно до Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.06.2016 року провадження № 22-ц/781/23/16 було скасовано рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2015 року, усунено порушення права власності ОСОБА_2 , на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 в висновку земельно-технічної експертизи. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ліквідувати три акації та три кущі смородини між межовими знаками №6 і № 5 на спільній межі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 500,00 грн., судовий збір в сумі 487,20 грн., витрати на проведення експертизи 3686,40 грн.
Ухвалюючи зазначене рішення суд апеляційної інстанції послався на висновок судової земельно-технічної експертизи, якою було встановлено, що межі земельної ділянки позивача закріплені межовими знаками в кількості 11 шт., які виконані з металевого прута довжиною 1 м, діаметром 20 мм та виступають над землею до 20 см, за своєю формою вони не відповідають вимогам законодавства. Розміри між межовими знаками відповідають фактичним розмірам і площа земельної ділянки дорівнює 0,25 га разом з тим, паркан між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 встановлений не по межовим знакам, а з пересуванням в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_2 від 5 см до 31 см, внаслідок чого земельна ділянка позивача зменшилась на 15 кв.м.; також висновком судової земельно-технічної експертизи було встановлено, що між межовими знаками № 5 і № 6 розташовано 3 дерева акації та три кущі смородини, які заважають встановленню паркану відповідно до межових знаків, внаслідок чого паркан встановлено не по межі в районі межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4 (додатки № 3 та № 4 до висновку експертизи). Зазначені дерева та кущі після встановлення паркану знаходяться на земельній ділянці відповідача.
Відповідно до заявки на виконання робіт від 30.07.2019 ОСОБА_1 просила виконати роботи по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки (а.с. 65 т. 2)
Відповідно до квитанцій від 20.08.2025 було оплачено експертизи в сумі 5076, 00 грн. та 10296,60 грн., та відповідно до квитанції № 189 оплачено 500,00 грн. за винос в натурі земельної ділянки (а.с. 66-67 т. 2)
Згідно з листом директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О. Рувін від 31 березня 2020 року щодо рецензування висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2016 року № 1443, 1444, повідомлено, що за результатом аналізу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2016 р. № 1443, 1444 складеного судовим експертом Корольовим В.С., встановлено, що методологія виконання даної експертизи не відповідає порядку і правилам проведення експертиз, які передбачені вимогами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 № 705/3145, надалі - Інструкція), Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145, зі змінами) та відповідних методик. Проведене дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірювальних приладів. В тексті висновку експерт встановлює факти, які суперечать один одному. Відсутній логічний взаємозв`язок між поставленим перед експертом завданням та зробленими ним висновками (а.с. 193-194 т.2)
Згідно з висновком експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження №2778/2779/19-27 від 12.09.2019 зробленого експертом Кропивницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз І.І. Шевченко встановлено, що: - фактичне розташування паркану між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 не відповідає додатку №2 судової земельно-технічної експертизи № 1443-1444 від 12.05.2016; - земельна ділянка по АДРЕСА_1 , не накладається на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відповідно накладення площею 15 кв. м. земельної ділянки по АДРЕСА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відсутнє; - межі земельної ділянки з кадастровими номерами 3522883000:52:005:0022, 3522883000:52:005:0023 по АДРЕСА_1 повинні бути встановлені в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації з землеустрою, яка була розроблена КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та пройшла державну реєстрацію 16.02.2015. 
Відповідно до рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03.09.2020 у справі № 391/138/20 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, усунуто перешкоди у землекористуванні належними ОСОБА_1 на праві власності земельними ділянками: кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га, розташованими по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у землекористуванні в межах, визначених згідно технічної документації з землеустрою, розробленої КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та яка пройшла державну реєстрацію 16.02.2015, щодо встановлених межових знаків та усунуто перешкоди у землекористуванні належними ОСОБА_1 на праві власності земельними ділянками: кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га, розташованими по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у встановленні паркану між земельними ділянками розташованими по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в межах, визначених згідно технічної документації з землеустрою, розробленої КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та яка пройшла державну реєстрацію 16.02.2015, щодо встановлених межових знаків. (а.с. 140-143 т. 2)
Ухвалюючи дане рішення Компаніївський районний суд Кіровоградської області врахував зокрема висновок експертного дослідження за результатами проведення земельно технічного дослідження № 2778/2779/19-27 від 12.09.2019 Київського науково дослідного – інституту судових експертиз
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 04.02.2021 рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області у справі № 391/138/20 залишено без змін (а.с. 146-151 т. 2)
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 404/3807/20 від 06 червня 2022 року № 2531/2532/21-27, проведеного старшим судовим експертом Кропивницького відділення КНДІСЕ Сергієм Лесівим, на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2021 року зроблено наступні висновки: - загальний розмір майнової шкоди, яку зазнала ОСОБА_1 під час виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року у справі № провадження 22-ц/781/23/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 за рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення порушення на право власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди, за яким було зобов`язано ОСОБА_1 перенести паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до встановлених межових знаків № 6 і № 5, № 3 і № 4, що відображено в схемі додатку № 3 висновку земельно-технічної експертизи, в які обов`язково включити демонтаж паркану та його вартість між земельними ділянками кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га мають спільну межу із земельними ділянками ОСОБА_2 , становить - 53 154,57 грн. з урахуванням ПДВ, з якої 50 052,46 грн. - вартість робіт з відновлення досліджуваного паркану, 3 102,11 грн. - вартість робіт з часткового демонтажу досліджуваного паркану (а.с. 47-64 т. 1)
Згідно до висновку експерта від 03.12.2021 року № СЕ-19/124-21/7962-ПС, проведеного головним судовим експертом відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Черкаського НДЕКЦ МВС Халявка Ю.Г., на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2021 року про призначення психологічної експертизи, зроблено наступні висновки: ситуація, що пов`язана з знесенням паркану ОСОБА_1 , була психотравмувальною для неї, яка призвела до зворотних змін у функціонуванні окремих структур особистості, що призвели до тимчасових порушень в основних сферах особистості. Дана ситуація була психотравмувальною для ОСОБА_1 внаслідок зазначеного спричинені страждання (моральна шкода). ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода). За умов визнання судом заподіяння підекспертній ОСОБА_1 моральна шкода, орієнтований розмір її грошової компенсації, в разі встановлення правової кваліфікації дій заподіювача шкоди, може становити один із запропонованих варіантів: 2,25 мінімальних заробітних плат, або 4,5 мінімальних заробітних плат, або 6,75 мінімальних заробітних плат, або 9 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду. (а.с. 65-76 т. 1).
Відповідно до Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2024 у справі № 404/3807/20 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, Кропивницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог позивачу, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 та експерта ОСОБА_3 , також суд в рішенні зазначив, що позовні вимоги до експерта як до фізичної особи не могли бути заявлені оскільки ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Кіровоградським відділенням Одеського науково – дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2024 та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25.07.2024 в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, Кропивницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 43-46 т. 1)
Статтею 4 ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Як вбачається з рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2024 у справі № 404/3807/20 ОСОБА_3 на час проведення експертизи у 2016 році перебував у трудових відносинах з Кіровоградським відділенням Одеського науково – дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а тому виконував трудові обов`язки в установі в зв`язку з чим позовні вимоги до нього не могли бути заявлені. Зазначена обставина не заперечувалась відповідачем, який зазначив, що Кіровоградське відділення у 2016 році входило до структури Одеського науково – дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
При цьому, статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.
Так частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.
Для покладення обов`язку відшкодування шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України необхідним є встановлення у сукупності таких елементів: шкоди, протиправної поведінки конкретної особи, причинного зв`язку між такою поведінкою та шкодою, а також вини. Лише після встановлення протиправної поведінки та причинного зв`язку може застосовуватися презумпція вини заподіювача шкоди.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Разом з тим відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права позивач повинен довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.
Своєю чергою процесуальні обов`язки відповідача полягають у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування його обов`язку.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача.
Крім того, як вбачається з рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2024 у справі № 404/3807/20 (залишеного без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 25.07.2024) судом було встановлено, недоведеність вини експерта ОСОБА_3 оскільки рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 червня 2016 року у справі № 391/1151/14-ц набрало законної сили і відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, обов`язкове для виконання, а будівельно-технічна експертиза № 1443, № 1444 від 12 травня 2016 року складена судовим експертом Корольовим В.С., була прийнята судом апеляційної інстанції, як належний доказ, є дійсною. 
Щодо посилань представника позивача, на те, що вина відповідача доводиться листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31.03.2020 № 11/01-13/1145-20,1764-20 в якому зазначено, «що за результатом аналізу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2016 р. № 1443, 1444 складеного судовим експертом Корольовим В.С., встановлено, що методологія виконання даної експертизи не відповідає порядку і правилам проведення експертиз, які передбачені вимогами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 № 705/3145, надалі - Інструкція), Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145, зі змінами) та відповідних методик. Проведене дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірювальних приладів. В тексті висновку експерт встановлює факти, які суперечать один одному. Відсутній логічний взаємозв`язок між поставленим перед експертом завданням та зробленими ним висновками» суд зазначає, що даний лист є думкою іншого експерта, яка не доводить неправильність висновків експерта Корольова В.С. та вини відповідача.
Щодо експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 12 вересня 2019 року № 2779/19-27, який позивач надала до матеріалів справи та вважає вірним суд зазначає, що він був предметом розгляду іншої цивільної справи.
З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено склад цивільного правопорушення у діях відповідача, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди.
Щодо моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до абз. 2 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд зазначає, що оскільки завдання позивачу матеріальної шкоди неправомірними діями відповідача не встановлено, підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні.
За таких обставин суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Так як суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та позовна заява не підлягає задоволенню саме з цієї підстави тому строки позовної давності не застосовується.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням викладеного, витрати щодо сплати судового збору залишити за позивачем.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 01.05.2026

Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
відповідач: Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул. Рішельєвська, 8, м. Одеса, 65026 код ЄДРПОУ 02883110;

Суддя           В.М. Капиш