Справа № 420/2650/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянув у письмовому загальному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивачки, ОСОБА_1 , до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

(1). Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо визначення стажу судді у відставці ОСОБА_1 на посаді судді 23 роки 10 - місяців 11 днів. 

(2). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області визначити ОСОБА_1 стаж судді у відставці станом на 24 грудня 2025 року у розмірі 29 (двадцять дев`ять) років 4 (чотири місяці (двадцять шість) днів з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 68 (шістдесят вісім) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 24 грудня 2025 року.

(3). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу судді 29 (двадцять дев`ять) років 4 (чотири місяці (двадцять шість) днів з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 68 (шістдесят вісім) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 24 грудня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція позивачки 

Позивачка стверджує, що загальний стаж її роботи , який дає право на звільнення у відставку, становить 29 років 4 місяці 13 днів. 

Позивачка вважає, що відповідач здійснив їй нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56% суддівської винагороди працюючого судді з розрахунку стажу на посаді судді 23 роки 10 місяців 11 днів з порушенням вимог відповідного законодавства. Так, відповідач протиправно не включив до стажу її роботи, який їй дає право на звільнення у відставку: стаж роботи, щодо якого визначена вимога законом та надавала право для призначення на посаду судді (3 роки); половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 4 місяці, 28 днів). 

Оскільки реальний стаж позивачки становить 29 повних років (а не 23 роки, як порахував ПФУ), вона вважає, що розмір її утримання має вираховуватися так: 50% + (9 повних років Ч 2%) = 68%. 

Призначення відповідачем виплати у розмірі 56%, на думку позивачки, є прямим порушенням її соціальних гарантій. 

Позивачка зазначає, що її правова позиція повністю узгоджується з чинним законодавством та висновками Великої Палати Верховного Суду. 

(б) Позиція відповідача

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що вважає ухвалене розпорядження правильним та таким, що винесене відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідач вважає, що підстави для зарахування до стажу роботи позивачки на посаді судді періоду половини строку навчання та періоду (досвіду) роботи (професійної діяльності) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - не передбачені чинним законодавством та включені бути не можуть, адже ці періоди включаються лише для визначення права судді на відставку.

Щомісячне довічне грошове утримання збільшується за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, а не на іншій будь-якій посаді, яка зараховується до загального стажу роботи. Тому у позивачки відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу судді 29 років 4 місяці 26 днів в розмірі 68% місячної суддівської винагороди працюючого судді. 

ІІІ. Процесуальні дії у справі

09.02.2026 суд ухвалив відкрити спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників (письмове провадження). 

01.06.2026 суд ухвалив залучити другого відповідача у справі , Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки відповідно до принципу екстериторіальності, саме він розглянув документи позивачки та прийняв спірне рішення. 

IV. Обставини, встановлені судом

Протягом періоду з 01.09.1993 – 27.06.1998 (4 роки 9 місяців 27 днів) позивачка навчался за денною формою у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого (диплом від 27.06.1998, серія НОМЕР_1 ).

В періоді з 14.09.1998 – 13.09.2001 працювала на посаді стажиста судді Новокаховського міського суду Херсонської області (згідно з трудовою книжкою та довідкою Херсонського апеляційного суду).

Позивачка 27.12.2001 Указом Президента України №1271/2001 призначена на посаду судді Новокаховського міського суду Херсонської області у межах п`ятирічного строку.

Указом Президента України від 14.04.2006 №308/2006 у межах п`ятирічного строку призначена на посаду судді апеляційного суду Херсонської області.

07.06.2007 обрана безстроково на посаду судді апеляційного суду Херсонської області (Постанова Верховної Ради України № 1143-V).

29.12.2017 Указом Президента України № 452/2017 ліквідовано апеляційний суд Херсонської області та утворено Херсонський апеляційний суд.

28.09.2018 Указом Президента України № 297/2018 переведена на роботу на посаду судді Херсонського апеляційного суду.

11.12.2025 на підставі Рішення Вищої ради правосуддя № 2642/0/15-25 позивачка звільнена з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до довідки, ВРП визначила загальний стаж роботи, що дає право на відставку позивачці, у розмірі 29 років 4 місяці 13 днів . До стажу роботи позивачки на посаді судді, що дає їй право на відставку зараховано:
- стаж на посаді судді - 23 роки 11 місяців 15 днів;
- стаж роботи, вимога якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки;
- половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів.
31.12.2025 позивачка подала заяву з повним пакетом документів до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання..

09.01.2026 відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області, за принципом екстериторіальності ухвалив розпорядження № 213050046102, яким призначив щомісячне довічне грошове утримання, визначивши його розмір у 56% від суддівської винагороди працюючого судді з розрахунку стажу на посаді судді 23 роки 10 місяців 11 днів. 

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також
проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. 

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Згідно з ч.3 ст.142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII “Про судоустрій і статус суддів” (далі - Закон №1402-VIII ): “Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді”. 

Відповідно до абз. четвертого п.34 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1402-VIII: “Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)”. 

Суд встановив, на день призначення позивачки на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося Законом України від 15.12.1992 №2862 - ХІІ “Про статус суддів” ( далі - Закон №2862 - ХІІ) та абз. другим ст.1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”.

Так, відповідно до абз. другого цього Указу до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності , визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.09.2020 у справі №9901/521/19 дійшла висновку, що заочна та вечірня форми навчання у вищому юридичному навчальному закладі не зараховуються до стажу суддів, який дає право на відставку. 

Звертаючись до фактів цієї справи, які суд встановив, позивачка здобула вищу освіту в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого за денною формою навчання з 01.09.1993 по 27.06.1998 (4 роки 9 місяців 27 днів).

Отже суд робить висновок, що до стажу роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку є правомірним зарахування половини строку навчання, а саме 2 роки 4 місяці 28 днів. 

Відповідно до ч.2 ст.137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз процитованих норм у взаємозв`язку з абз. четвертим п.34 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” у зв`язку з прийняттям Закону України “ Про Вищий антикорупційний суд”, яким внесені зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога щодо якого визначена законом та надає прав для призначення на посаду судді.

Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18.

Зокрема Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновками Касаційного адміністративного суду та зазначила, що с.2 ст. 137 Закону №1402-VIII ( у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також враховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма привела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їх стаж, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду. 

Віповідно до ч.1 ст.7 Закону №2862-ХІІ ( у редакції чинній на день призначення позивачки на посаду судді) може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший 25 років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менше як 10 років та володіє державною мовою.

З огляду на матеріали справи, на день призначення позивачки на посаду судді у межах п`ятирічного строку законом був встановлений мінімальний строк роботи в галузі права для зайняття посади судді районного міського суду - 3 роки.

Відповідно до встановлених обставин, згідно з трудовою книжкою та довідкою Херсонського апеляційного суду про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 24.12.2025, стаж професійної діяльності за юридичною спеціальністю (після здобуття вищої освіти) становить понад 3 роки, зокрема робота на посаді стажиста судді Новокаховського міського суду Херсонської області.

Таким чином, суд вважає, що у позивачки наявне право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права.

Отже на підставі викладеного, виходячи з сукупного аналізу відповідних норм права, суд робить висновок про існування у позивачки стажу у розмірі 29 років 4 місяці 13 днів, який дає їй право не тільки на відставку, а також на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 68 відсотків, оскільки до стажу її роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку підлягають зарахуванню:
- стаж на посаді судді - 23 роки 11 місяців 15 днів;
- стаж роботи, вимога якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки;
- половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів.

Суд також встановив, що позивачка надала повний пакет необхідних документів разом з заявою про призначення щомісячного грошового утримання до територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно суд робить висновок, що відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи позивачки на посаді судді, що дає їй право на відставку та отримання грошового утримання в повному обсязі :
- стаж роботи, вимога якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки;
- половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів.
Також суд зазначає, що на виконання вимог п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 ї заяву позивачки було відскановано і за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, який прийняв розпорядження №213050046102 від 09.01.2026 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56% суддівської винагороди працюючого судді. З урахуванням вказаного факту та з метою ефективного захисту прав позивачки, суд відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати вказане розпорядження, а також вважає необхідним задовольнити всі наступні вимоги позивачки, які є пов`язаними, визнати протиправними дії, зобов`язати вчинити відповідні дії саме відповідача у цій справі, Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

VI. Судові витрати

З урахуванням висновку суду про задоволення позовних вимог, суд на підставі ч.1 ст.139 КАС України здійснює розподіл судових витрат на користь позивачки. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо визначення стажу судді у відставці ОСОБА_1 на посаді судді 23 роки 10 - місяців 11 днів. 

3. Визнати протиправним та скасувати розпорядження №213050046102 від 09.01.2026 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56% суддівської винагороди працюючого судді.

4. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області визначити ОСОБА_1 стаж судді у відставці станом на 24 грудня 2025 року у розмірі 29 (двадцять дев`ять) років 4 (чотири місяці (двадцять шість) днів з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 68 (шістдесят вісім) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 24 грудня 2025 року.

5. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу судді 29 (двадцять дев`ять) років 4 (чотири місяці (двадцять шість) днів з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 68 (шістдесят вісім) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 24 грудня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

6. Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ЄДРПОУ 20987385; м.Одеса, вул. Канатна, 83 , індекс 65017) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань в розмірі 1065 (одна тисяча шістдесят п`ять) грн. 

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО