ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

28.05.2026	м. Суми	Справа № 920/294/26	

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №920/294/26
за позовом Виконавчого комітету Сумської міської ради (майдан Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030; код за ЄДРПОУ 04057942),
до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 165, м. Суми, 40021; код за ЄДРПОУ 26622590), 
про стягнення 22471,94 грн

установив:
04.03.2026 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 22471,94 грн (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят одна грн 94 коп.) заборгованості з відшкодування витрат з надання послуг з електропостачання та 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.
04.03.2026 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/294/26 призначено до розгляду судді Короленко В.Л.
Ухвалою від 09.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/294/26 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.
30.03.2026 відповідач подав відзив на позов (вх №1612), за яким відповідач зауважив, що акти на відшкодування послуг електропостачання № 7, № 8 за листопад-грудень 2025 року, заборгованість за якими є предметом спору, були надані КЕВ м. Суми лише 09.02.2026, що підтверджується листом Виконавчого комітету Сумської міської ради № 476 від 09.02.2026. Відповідач наголошує, що з огляду на зазначене, фактичні обсяги спожитих послуг не були документально підтверджені своєчасно. 11.02.2026 КЕВ м. Суми листом № 568/504 повернув вищезазначені акти у зв`язку із використанням відповідачем кошторисних призначень за відповідним КЕКВ та закриттям бюджетного року. Відповідач вважає, що проведення видатків за листопад-грудень 2025 року у 2026 році не відповідає вимогам бюджетного законодавства та порядку казначейського обслуговування. Відповідач зазначає, що КЕВ м. Суми є державною установою, що фінансується з державного бюджету Міністерством оборони України. Вищим розпорядником бюджетних коштів є Департамент фінансів Міністерства оборони України, а розподіл фінансування здійснюється через Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Збройних Сил України. Відділ не здійснює самостійного формування фінансового ресурсу та не має повноважень виходити за межі доведених асигнувань. З огляду на зазначене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
01.04.2026 позивач подав відповідь на відзив (вх №1675), в якій позивач зазначив, що направлення актів №7, №8 про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання за листопад-грудень 2025 року на адресу КЕВ м. Суми не в строк, визначений договором відшкодування №874, не звільняє останнього від виконання зобов`язань щодо відшкодування витрат за договором. Позивач наголошує, що відповідно до листа КЕВ м. Суми від 11.02.2026 № 568/504 єдиною причиною повернення актів №7, №8 та відмови відшкодування витрат є повне використання бюджетних асигнувань на вказані цілі у 2025 бюджетному році та не передбачення їх у 2026 році, що унеможливлює взяття нових бюджетних зобов`язань на оплату спожитих послуг. Таким чином, позивач позов позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.
Подані сторонами заяви по суті справи (відзив на позов вх №1612 від 30.03.2026 та відповідь на відзив вх №1675 від 01.04.2026) прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.
Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.
Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.
18.07.2025 між Управлінням комунального майна Сумської міської ради (далі - орендодавець), Виконавчим комітетом Сумської міської ради (далі – балансоутримувач, позивач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (далі – орендар, відповідач) укладено Договір оренди №УКМ-0143 нерухомого майна, що належить до комунальної власності (далі - договір №УКМ-0143).
Позивач у позові зазначає, що договір №УКМ-0143 сформований на підставі типового договору оренди комунального майна та має розділ «А» - змінювані умови договору та розділ «Б» - незмінювані умови договору.
Об`єктом оренди є нежитлове приміщення, що розташоване за адресою, зазначеною в п. 4.1 змінюваних умов договору №УКМ-0143 (далі - майно).
Згідно з пунктом 9.2 змінюваних умов договору № УКМ-0143 витрати на надання комунальних послуг орендарю компенсуються Квартирно-експлуатаційним відділом міста Суми (далі - КЕВ м. Суми).
Відповідно до п. 12.1 змінюваних умов договору №УКМ-0143 сторонами обумовлено, що строк дії договору один рік. Договір набирає чинності з моменту підписання, розповсюджує свою дію на відносини, що сталися між сторонами з 06.06.2025, згідно з статтею 631 Цивільного кодексу.

У пункті 14 змінюваних умов договору № УКМ-0143 визначено, що орендар зобов`язаний укласти договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання майна та надання комунальних послуг.
Відповідно до пункту 1.1 незмінюваних умов договору № УКМ-0143 орендодавець та/або балансоутримувач передають, а орендар приймає в строкове платне користування майно.
Згідно з п. 13.5 незмінюваних умов договору №УКМ-0143 договір укладено в чотирьох примірниках, кожен яких має однакову юридичну силу, по одному для орендаря, орендодавця, балансоутримувача, квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми.
18.07.2025 між орендарем, орендодавцем та балансоутримувачем підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, за яким обумовлене договором №УКМ-0143 нерухоме майно площею 674,1 кв.м. передано орендарю в строкове платне користування.
20.11.2025, на виконання договору №УКМ-0143, між Виконавчим комітетом Сумської міської ради (за договором - балансоутримувач) та КЕВ м. Суми (за договором - платник) укладено договір №874 про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання (далі - договір відшкодування № 874).
Згідно з п. 1.1 договору відшкодування № 874 предметом договору є відшкодування платником витрат, які поніс балансоутримувач, за спожиту військовою частиною електричну енергію від користування приміщенням, що передане згідно з договором оренди №УКМ-0143 від 18 липня 2025 року.
Балансоутримувач виставляє платнику за спожиту електричну енергію акт наданих послуг. Протягом 10 банківських днів з моменту отримання акту наданих послуг та за умови своєчасного надходження коштів на розрахунковий рахунок платника, останній проводить відшкодування витрат за спожиту електроенергію у обсягах, зазначених у акті наданих послуг, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача на підставі акту наданих послуг (пункт 2.2 договору відшкодування № 874).
Згідно з п. 2.5 договору відшкодування № 874 розмір компенсації витрат за спожиту електроенергію розраховується балансоутримувачем відповідно до рахунків, наданих енергопостачальною організацією, та показників лічильників спожитих військовою частиною електроенергії.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору відшкодування №874 умови договору набувають чинності з моменту підписання договору і діють до 31.12.2025, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Сторони, керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, домовились, що умови цього договору, у тому числі і порядок оплати, застосовуються до відносин, що виникли між ними з 01 березня 2025 року, у зв`язку з тим, що балансоутримувачем з цього часу фактично надавались послуги, передбачені цим договором.
Разом з тим: 
-19.09.2025 між Виконавчим комітетом Сумської міської ради як замовником та Акціонерним товариством «Сумиобленерго» як учасником укладено договір №17100698/385/02-25 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та супутніх послуг (послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії), за яким учасник надає замовнику послуги з розподілу електричної енергії 
-29.09.2025 шляхом підписання позивачем заяви-приєднання до умов договору, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» як постачальником та Виконавчим комітетом Сумської міської ради як споживачем укладено договір №1720609/409/02-25 про закупівлю електричної енергії, за пунктом 2.1 якого постачальник зобов`язується протягом строку дії договору поставити споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язується приймати та оплачувати постачальнику вартість використаної електричної енергії на умовах цього договору. Предмет закупівля – електрична енергія для адміністративних приміщень за адресою, в т.ч.: де знаходиться майно за договором №УКМ-0143.
Відповідно до матеріалів справи на ім`я балансоутримувача щодо електропостачання майна у надавачів послуг відкриті особові рахунки: у АТ «Сумиобленерго» щодо послуги з розподілу електричної енергії та у ТОВ «Енера Суми» щодо послуги з постачання електричної енергії.
Позивач у позові зауважує, що послуги з електропостачання майна у період листопад-грудень 2025 були закуплені балансоутримувачем на підставі:
-договору №17100689/385/02-25 від 19.09.2025 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та супутніх послуг (послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії), укладеного позивачем з АТ «Сумиобленерго».
-договору №1720609/409/02-25 від 29.09.2025 про закупівлю електричної енергії, укладеного позивачем з ТОВ «Енера Суми».
Позивач зазначає, що до 31.10.2025 включно, на виконання договору про відшкодування № 874 та договору №УКМ-0143, відповідач належним чином відшкодував витрати балансоутримувача за використану електричну енергію під час користування майном.
За договором №1720609/409/02-25 від 29.09.2025 відповідно до акту прийняття-передавання товарної продукції – активної електричної енергії №1720654-2511-1 за листопад 2025 року позивач спожив 1096 кВт*год вартістю 8768,00 грн, а за актом №1720654-2512-1 у грудні 2025 року – 2100 кВт*год вартістю 16800,00 грн.
За договором №17100689/385/02-25 від 19.09.2025 згідно з акту використання електричної енергії №11 від 30.11.2025 позивачу надано послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 6044,05 грн, а за актом №12 від 19.12.2025 – 9629,39 грн.
У період листопад-грудень 2025 року позивачу були виставлені наступні рахунку на оплату:
1)за договором №17100689/385/02-25 від 19.09.2025 АТ «Сумиобленерго»: рахунок №8098031619451 від 30.11.2025 за листопад 12025 року на суму 6044,05 грн та рахунок №8097032412023 від 19.12.2025 за грудень 2025 року на суму 9629,39 грн;
2)за договором №1720609/409/02-25 від 29.09.2025 ТОВ «Енера Суми»: рахунок №1720654-2511-1 за листопад 2025 року в сумі 8768,00 грн та рахунок №1720654-2512-1 за грудень 2025 року в сумі 16800,00 грн.
Сплата вищевказаних рахунків балансоутримувачем підтверджується платіжними інструкціями: № 3735 від 05.12.2025; № 3737 від 05.12.2025; № 4239 від 25.12.2025; №4263 від 26.12.2025.
Позивач наголошує, що долучені до позову рахунки на оплату, акти приймання-передачі та платіжні інструкції містять сумарні показники спожитої електричної енергії та нараховані/ сплачені суми коштів.
Відповідно до матеріалів справи балансоутримувачем за погодженням з орендарем за договором оренди №УКМ-0143 складено акт №7 та акт №8 про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання.
Згідно з актом №7 про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання при користуванні майном спожито електричну енергію у листопаді 2025 року у кількості: 499,57 кВт/год, вартість спожитої електричної енергії - 3996,56 грн, витрати послуги з розподілу електричної енергії склали - 1603,52 грн. Отже, Балансоутримувач поніс витрати на сплату послуг електропостачання майна у листопаді 2025 року на суму: 5600,08 грн (3996,56 грн + 1603,52 грн)
Відповідно до акту №8 про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання при користуванні майном спожито електричну енергію у грудні 2025 року у кількості: 1505,10 кВт/год, вартість спожитої електричної енергії - 12040,80 грн, витрати на послуги з розподілу електричної енергії - 4831,06 грн. Таким чином, балансоутримувач поніс витрати на сплату послуг електропостачання майна у грудні 2025 року на суму: 16871, 86 грн (12040,80 грн + 4831,06 грн).
З наведеного вбачається, що балансоутримувач поніс витрати на сплату послуг електропостачання (постачання електроенергії та розподіл), які спожив орендар, користуючись майном у період листопад-грудень 2025 року на загальну суму: 22471,94 грн (5600,08 грн + 16871, 86 грн).
Разом із тим, у період з 01.11.2025 по 31.12.2025 КЕВ м. Суми не сплатив заборгованість за використану електричну енергію у розмірі 22471,94 грн. Наведені обставини підтверджуються листом відділу бухгалтерського обліку та звітності Сумської міської ради від 24.02.2026 № 107/32.
Відділ бухгалтерського обліку та звітності Сумської міської ради листом від 24.02.2026 № 106/32 надав деталізацію спожитих орендарем за договором оренди №УКМ-0143 обсягів електричної енергії з розрахунком сум заборгованості за листопад-грудень 2025 року. Зазначені в розрахунку обсяги електричної енергії та суми заборгованості кореспондуються з обсягами електричної енергії та сумами заборгованості, що зафіксовані в актах №7, №8 про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання.
Орендар за договором оренди №УКМ-0143 підписав трьохсторонні акти №7, № 8 про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання листопад- грудень 2025 року. В актах зазначено, що платник (КЕВ м. Суми) відшкодовує витрати на оплату електроенергії та витрати на послуги з розподілу електричної енергії згідно даного акту, який виставлений балансоутримувачем за електроенергію та витрати на послуги з розподілу електричної енергії, що спожита орендарем в приміщенні, що передано в оренду згідно договору оренди №УКМ-0143.
Листом від 09.02.2026 № 305-03.02-08 балансоутримувач направив до КЕВ м. Суми на оплату акти №7, №8 про відшкодування витрат з надання послуг електропостачання за листопад-грудень 2025 року, з проханням підписати та повернути їх.
Листом від 11.02.2026 № 568/504 КЕВ м. Суми повернув баласноутримувачу без підписання акти №7, №8, зазначивши, що бюджетні асигнування на зазначені цілі у 2025 бюджетному році використані в повному обсязі, а на 2026 рік не передбачені. Додатково в листі роз`яснено, що стягнення неврегульованої заборгованості за минулий період, що виникла за договором оренди №УКМ-0143 та фактичного споживання (відшкодування) комунальних послуг, може бути здійснено в судовому порядку.
Таким чином, як зазначає позивач, КЕВ м. Суми не здійснив відшкодувань за спожиту орендарем комунальну послугу з електропостачання під час користування майном за період листопад-грудень 2025 року, що є порушенням пункту 9.2 змінюваних умов договору №УКМ-0143 та умов договору про відшкодування № 874, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 2 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до укладеного сторонами спору договору, між позивачем та відповідачем виникли відносини щодо оренди нерухомого майна, що регулюються главою 58 ЦК та Законом України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019.
Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX від 03.10.2019 визначено, що орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частиною першою статті 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( ст. 610 ЦК України).
Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ст. 617 ЦК України).
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Матеріалами справи підтверджена заборгованість відповідача перед позивачем, обґрунтованих заперечень, які б спростовували дану заборгованості відповідачем не надано, таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 22471,94 грн заборгованості з відшкодування витрат з надання послуг з електропостачання суд визнає законними та обґрунтованими.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до ст. 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача 22471,94 грн заборгованості з відшкодування витрат з надання послуг з електропостачання за період листопад-грудень 2025 року відповідно до договору №УКМ-0143 та договору відшкодування № 874.
При ухваленні рішення у справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судовий збір в розмірі 3328,00 грн, що сплачений за платіжною інструкцією від 26.02.2026 №379.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 3328,00 грн судового збору.
Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
вирішив:
1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 165, м. Суми, 40021; код за ЄДРПОУ 26622590) на користь Виконавчого комітету Сумської міської ради (майдан Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030; код за ЄДРПОУ 04057942) 22471,94 грн (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят одна грн 94 коп.) заборгованості з відшкодування витрат з надання послуг з електропостачання та 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України). 
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено та підписано 29.05.2026.

Суддя	В.Л. Короленко