Справа № 595/33/26
Провадження № 2/595/170/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 
м.Бучач
Бучацький районний суд Тернопільської області

 
в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом  ОСОБА_1 до Бучацької міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом в інтересах ОСОБА_1 до Бучацької міської ради та просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,60 га, яка розташована на території с. Бариш, Чортківського району Тернопільської області та, яка була передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення Бариської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 29 грудня 1997 року. 
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . ОСОБА_3 , мати позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері позивач звертався до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.10.2023 вбачається, що спадкова справа № 20/2023 заведена у приватного нотаріуса Одіжинської Л.Б, спадкодавець - ОСОБА_3 , спадкоємець - ОСОБА_1 , ступінь спорідненості - син, додаткові відомості - спадкоємець за заповітом – син спадкодавця. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину від 18.10.2023 на спадщину (інше нерухоме майно, яке не є предметом позову) - земельну ділянку площею 1,9249 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6121280400:01:001:0228. Окрім вказаної вище земельної ділянки ОСОБА_3 згідно рішення Бариської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 29.12.1997 року (рішення б/н) передавались безоплатно у приватну власність земельні ділянки площею 0,60 га та 0,05 га. Цільове призначення земельних ділянок у рішенні не вказане. На земельну ділянку площею 0,05 га, цільове призначення якої було для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд позивач виготовив технічну документацію з землеустрою та зареєстрував право власності, так як на ній був розташований житловий будинок. На іншу земельну ділянку з площею 0,60 га не може виготовити технічну документацію. Зазначає, що позивач звертався до Бучацької міської ради із заявою від 08.12.2025 про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки, які виділялись за життя його матері згідно рішення Бариської сільської ради від 29.12.1997. До заяви було долучено копії документів, які підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері. У відповіді Бучацької міської ради від 30.12.2025 № 06-10/3335 зазначено про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із посиланням на пп.5 п. 27 розділу Х Земельного кодексу України: під час дії воєнного стану заборонено передавати землі державної, комунальної власності та надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі у власність. У відповіді Бучацької міської ради зазначено, що заборона не поширюється на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам, розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель), а також на безоплатну передачу в приватну власність земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності Земельним кодексом України. Також у відповіді вказано, що земельна ділянка на підставі рішення Бариської сільської ради від 29.12.1997 була передана у приватну власність матері позивача, яка померла. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом ця ділянка не зазначена як спадкове майно, що залишилась після смерті померлої. Крім того, зазначено, що свідоцтво про право на спадщину не є документом, в якому визначається перелік спадкового майна особи. Зазначає, що з наведеного вбачається, що Бучацькою міською радою не визнається право позивача на завершення приватизації земельної ділянки, яку за життя ОСОБА_3 було вже передано їй у власність. Фактично, позивач позбавлений права завершити розроблення технічної документації на земельні ділянки, які за життя набула у власність його мати. Померла розпочала процедуру приватизації земельної ділянки шляхом подання відповідної заяви та отримання рішення Бариської сільської ради відповідно до чинного законодавства України, однак за життя не завершила її. Син померлої бажає продовжити процедуру приватизації земельної ділянки, та виготовити технічну документацію, проте зробити цього не може через те, що відповідачем не визнається його право. Процедуру приватизації земельних ділянок спадкодавцем розпочато, однак не завершено, за позивачем, як за єдиним спадкоємцем І черги за законом після смерті матері слід визнати право на завершення приватизації земельних ділянок площею 0,60 га та 0,05 га.
Ухвалою суду від 15 січня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 
24 березня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бучацької міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, згідно позовної заяви просить суд розглядати справу у її відсутності. 
Представник відповідача Бучацької міської ради в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без участі представника Бучацької міської ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини. 
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками записані: ОСОБА_4 – батько та ОСОБА_3 - мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 19.03.1961 року с. Бариш, Бучацького району, Тернопільської області, актовий запис № 17.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 03.02.2023 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 57.
Після смерті ОСОБА_3  відкрилася спадщина за заповітом на належне її майно.
Позивач звертався до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.10.2023 вбачається, що спадкова справа № 20/2023 заведена у приватного нотаріуса Одіжинської Л.Б.
На виконання ухвали суду від 03.02.2026 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Одіжинською Л.Б. надано копію спадкової справи №20/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . 
Як вбачається із копії заповіту, посвідченого старостою Бариського старостинського округу Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області, Галиком Я.С. 15 липня 2022 року та зареєстрованого в реєстрі за № 8-13, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, грошові кошти в будь-якій сумі та у будь-якій валюті, розміщені на рахунках у банках/фінансових установах, що розташовані на території України або за її межами, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 07.03.2023 подав до приватному нотаріусу Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Одіжинській Л.Б заяву про прийняття спадщини, що стверджується матеріалами спадкової справи №20/2023 від 07 березня 2023 року.
Згідно довідки виданої Бучацькою міською радою за №28 від 02.03.2023 встановлено, що на дату смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини за вказаною адресою ніхто не зареєстрований.
З матеріалів спадкової справи встановлено, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.
ОСОБА_1 частково оформив спадкові права після смерті матері отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2023 на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 1,9249 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6121280400:01:001:0228 та від 30.01.2024 на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 3463 грн 61 коп.
Як вбачається із архівного витягу із протоколу одинадцятої сесії двадцять другого скликання Бариської сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 29.12.1997 (рішення б/н від 29.12.1997), виданого архівним відділом Чортківської районної військової адміністрації Тернопільської області №674/03-01 від 26.05.2025, вбачається, що ОСОБА_3 вирішено передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га та 0,05 га.
Позивач зазначає, що на земельну ділянку площею 0,05 га, цільове призначення якої було для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд він виготовив технічну документацію з землеустрою та зареєстрував право власності, так як на ній був розташований житловий будинок. На іншу земельну ділянку з площею 0,60 га не може виготовити технічну документацію.
Таким чином, оскільки ОСОБА_3 за життя розпочала, але не завершила приватизацію вищезазначеної земельної ділянки і не отримала правовстановлюючий документ на неї (витяг про державну реєстрацію права власності), позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальному порядку. 
Позивач звернувся до Бучацької міської ради із заявою із заявою від 08.12.2025 про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки, які виділялись за життя його матері згідно рішення Бариської сільської ради від 29.12.1997. 
Листом Бучацької міської ради від 30.12.2025 № 06-10/3335 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із посиланням на пп.5 п. 27 розділу Х Земельного кодексу України: під час дії воєнного стану заборонено передавати землі державної, комунальної власності та надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі у власність. Зазначено, що заборона не поширюється на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам, розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель), а також на безоплатну передачу в приватну власність земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності Земельним кодексом України. У відповіді вказано, що земельна ділянка на підставі рішення Бариської сільської ради від 29.12.1997 була передана у приватну власність матері позивача, яка померла. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом ця ділянка не зазначена як спадкове майно, що залишилась після смерті померлої.
Згідно із ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з вимогами ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв позивач на підставі заповіту, у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України в редакції від 31 березня 2006 року).
В абз. 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 692/769/, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.
Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.
Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.
Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець, мати позивача ОСОБА_3 , за життя звернулася із заявою до Бариської сільської ради, на підставі якої їй передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га та 0,05 га.
Отже, право на приватизацію спірної земельної ділянки ОСОБА_3 розпочала у встановленому законом порядку, проте не завершила процес приватизації у зв`язку із смертю.
Позивач звертався за завершенням процедури приватизації земельної ділянки до розпорядника спірної земельної ділянки та останній відмовив йому.
Право на завершення приватизації відповідно до чинного законодавства та судової практики у таких правовідносинах, переходить до спадкоємця ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом і прийняв спадщину, а отже прийняв у порядку спадкування право на завершення приватизації спірної земельної ділянки, розпочатої та незавершеної спадкодавцем.
Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.
За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок.
Отже, суд дійшов висновку про захист права позивача у спосіб визнання за ним права на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення.
На підставі ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 258, 263-265, 268, 315,352, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1235, 1241, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 116, 125 ЗК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бучацької міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування - задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,60 га, яка розташована на території с. Бариш, Чортківського району Тернопільської області та, яка була передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення Бариської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 29 грудня 1997 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора