НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/171/26
2/680/266/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,
з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

учасники справи:
позивач - ТОВ «Коллект Центр»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
установив:
Зміст позовних вимог та позиції учасників справи 
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – ТОВ «Мілоан») було укладено кредитний договір №4947398 від 10 листопада 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 1 000 грн, на умовах строковості, платності, з можливістю пролонгації договору, а позичальник зобов`язався повернути вказані суми та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на умовах визначених договором. Вказує, що договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Умовами договору також передбачено можливість пролонгації договору на строк не більше 60 днів.
26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан»відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за кредитним договором №4947398 від 10 листопада 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . 
У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10 січня 2023 року відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за кредитним договором №4947398 від 10 листопада 2021 року. 
Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором №4947398 від 10 листопада 2021 року, у результаті чого виникла заборгованість за договором у сумі 5 755 грн, з яких: 1 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4 555 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 200 грн – заборгованість за комісією, яку позивач  просив стягнути з відповідача, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн.
Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив, в якому просила відмовити у позові повністю. Заперечуючи проти позовних вимог вказала, що наданими позивачем документами не доведено факту набуття ним права вимоги до відповідача, а подані копії документів є недопустимими доказами, оскільки вони не є оригіналами. Позивачем не доведено перерахування кредитних коштів згідно кредитного договору на рахунок відповідача, оскільки в матеріалах відсутні первині облікові документи (виписки по рахунку, тощо), а наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. 
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - Чайковська М.І. подала відповідь на відзив у якому на спростування доводів відповідача зазначила, що первинний кредитор ТОВ «Мілоан» не є банком, відповідна операція з перерахування кредитних коштів була здійснена оператором платіжних послуг ТОВ «ФК «Елаєнс» на підставі укладеного між сторонами договору. Водночас відповідач, заперечуючи факт укладення кредитного договору, а також отримання коштів не надала доказів на спростування цих обставин, хоча має можливість надати суду інформацію про наявні карткові рахунки та операції по них, тим самим може спростувати позовні вимоги, однак таких дій не вчинила. Вважає, що відступлення права вимоги відбулось із врахуванням та на підставі положень ЦК України та підтверджено сукупністю поданих доказів, крім того право вимоги за договорами не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, а тому такі договори є дійсними. 
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету (арк.спр.113).

Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін.

Процесуальні дії у справі
17 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
09 квітня 2026 року відмовлено у клопотанні відповідача про витребування усіх оригіналів письмових доказів, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено.
Фактичні обставини справи, встановлені судом 
10 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4947398 (далі – Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором J58971 (10.11.2021 о 16:49), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором (пункт 1.1 Договору) (арк. спр. 9-13.20).
Сума кредиту (загальний розмір) становить 1 000,00 гривень. Кредит надається строком на 7 днів з 10 листопада 2021 року (строк кредитування). Термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 17 листопада 2021 року (пункти 1.2, 1.3, 1.4 Договору).
Загальні витрати за кредитом складають 305 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 1 305 грн (пункт 1.5 Договору). 
Проценти за користування кредитом: 105 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2 Договору).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування за користування кредитом: 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.6 Договору). 
Комісія за надання кредиту: 200,00 грн (пункт 1.5.1 Договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору).
У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору або проценти за базовою ставкою, визначеною п. 1.6 Договору (п.2.2.1 Договору). 
Пролонгація строку кредитування, вказаного в п. 1.3 Договору здійснюється на пільгових або стандартних (базових умовах). Пролонгація на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору (п. 2.3.1.2 Договору).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (арк. спр. 14).
Графіком платежів за договором доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр. 22).
Даними квитанції від 10 листопада 2021 року підтверджується перерахування кредитних коштів, згідно з договором 4947398 у розмірі 1 000 грн на рахунок № НОМЕР_1 (арк. спр.21).
Даними відповіді АТ «УніверсалБанк» від 10 квітня 2026 року, випискою про рух коштів по карті підтверджується, що на ім`я  ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_2  на яку 10 листопада 2021 року зараховано платіж у розмірі 1 000 грн. Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою - НОМЕР_3 , який знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 (арк. спр. 114-115).
26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4947398 на загальну суму 4305 грн, що підтверджується договором, актом приймання – передавання реєстру боржників, реєстром та витягом з реєстру боржників, платіжним доручення (арк.спр.26-37). 
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4947398 на загальну суму 5 755 грн, що підтверджується договором, актом зарахування зустрічних однорідних вимог, актом прийому – передачі реєстру боржників, реєстром та витягом з реєстру боржників (арк.спр.38-50). 
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та відповідачем не спростовано факт переходу права грошової вимоги відпервісного кредитора ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» та згодом  до позивача ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит №4947398 від 10 листопада 2021 року, укладеними між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Оскільки умовами п.6.1.4 Договору факторингу №26-01/2022-83 та п.5.2 договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 сторони передбачили, що права вимоги переходять до фактора (нового кредитора) з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, які наявні у матеріалах справи, доводи відповідача щодо не доведення факту набуття позивачем права вимоги є необґрунтованими та судом відхиляються.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до частини 6 статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Договір факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року та Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року укладені у письмовій формі та подані до суду через підсистему Електронний суд. 
Електронна форма подання письмового доказу сама по собі не ставить під сумнів існування оригіналу документа, з огляду на підтвердження позивачем копії  письмового доказу оригіналу. Відповідач ж не навів жодних обґрунтованих підстав, які б свідчили про невідповідність копії доказу оригіналу, а тому суд не вбачає підстав для застосування ч. 6 ст. 95 ЦПК України.
Відтак наведенні вище докази є належними, допустимими. Підстав для сумніву щодо достовірності цих доказів відповідач не навів, а суд не встановив.
Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором свідчить про волю сторін договору, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, засвідчує ідентифікацію сторін та є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору та отриманням кредиту.
У частинах першій та другій статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. 
Суд установив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №4947398 від 10 листопада 2021 року. 
Вказаний договір укладений в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який є вбудованим в електронний договір, тобто факт його використання є очевидним, а зміст договору є зафіксованим (ч. 1 ст.207 ЦК України).
Вказану обставину відповідач не оспорює. 
Кредитні кошти у розмірі 1 000 грн були перераховані відповідачу  ОСОБА_1 на рахунок платіжної карти НОМЕР_2 , що підтверджуються належними та достовірними доказами - квитанцією від 10 листопада 2021 року (арк. спр. 21), повідомленням АТ «УніверсалБанк» та випискою про рух коштів по карті ОСОБА_1 (арк.спр.114-115).
Відтак доводи відповідача в частині недоведеності вимог щодо отримання нею кредитних коштів суд відхиляє. 
Отже, факт укладення кредитного договору в електронній формі та отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» суд вважає доведеним та відповідачем не спростованим.
Суд установив, що кредитні кошти відповідач отримала на споживчі цілі у зв`язку із чим на правовідносини, які виникли між сторонами поширюється дія Закону України  «Про споживче кредитування».
За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням кредиту.
Відповідач ОСОБА_1 порушила зобов`язання за кредитним договором, оскільки не повернула отримані кредитні кошти, проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту ні первісному кредитору, ні позивачу.
Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, загальна прострочена заборгованість за кредитним договором становить 5 755 грн, з яких: 1 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4 555 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 200 грн – заборгованість за комісією (арк.спр.23-25). 
Однак, як встановив суд, позивач при здійсненні розрахунку щодо заборгованості за процентами за користування кредитом, не врахував строк кредитування за договором.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позиковими коштами припиняється після спливу визначеного цим договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За умовами Договору товариство надало відповідачу кошти в сумі 1 000 грн, строком на 7 днів. 
Пунктом 2.3.1.2 договору про споживчий кредит сторони погодили порядок пролонгації договору, зокрема на стандартних (базових) умовах, збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз на один день коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. 
Після закінчення 7-денного строку кредитування (17 листопада 2021 року) відповідач не повернула кредитні кошти, а тому відбулася пролонгація строку користування кредитом на 60 днів, що узгоджено сторонами у пункті 2.3.1.2 договору про споживчий кредит. 
Вказану обставину відповідач не спростувала, доказів щодо погашення заборгованості суду не надала. 
Однак позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами за договором за період з 10 листопада 2021 року до 16 січня 2022 року у розмірі 3 105 грн та за період з 26 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 1 450 гривень, тобто як за період строку кредитування з урахуванням пролонгації договору, так і після закінчення цього строку, що суперечить закону та умовам договору.
Сторонами була погоджена відсоткова ставка за користування кредитними коштами 1,50 % на добу від тіла кредиту (1 000 гривень), що дорівнює 15 грн на добу та загалом становить 105 грн за перших 7 днів користування кредитними коштами. 
Відсоткова ставка за користування кредитними коштами в період пролонгації (60 днів) становить 5 % на добу від тіла кредиту (1 000 гривень), що дорівнює 50 грн на добу та загалом становить 3 000 грн за 60 днів користування кредитними коштами за договором. 
Загальна сума відсотків за користування кредитними коштами становить 3 105 грн (7 днів х 15 грн = 105 грн + 60 днів х 50 грн = 3 000 грн), що цілком відповідає відомостям про щоденні нарахування та погашення (арк.спр.23).
Виходячи із викладеного, суд відхиляє надані позивачем розрахунки заборгованості за договором про споживчий кредит (арк. спр. 24-25), згідно з якими заборгованість відповідача за процентами складає – 4 555 грн, оскільки такий проведений без урахування умов договору, а також всупереч вимог Закону.
Таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки в ході судового розгляду справи об`єктивно, на підставі наданих позивачем доказів, які не спростовані відповідачем, встановлено укладення відповідачем договору, отримання нею коштів, а також неналежне виконання останньою умов договору, існування заборгованості за договором у розмірі 4 305 грн, з яких: 1 000 грн – заборгованість за кредитом, 3 105 грн – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, 200 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту. 
Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростувала, власного контррозрахунку, доказів про належне виконання умов кредитного договору не надала. 
Водночас суд відхиляє надані позивачем докази: Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», оскільки вони не підписані ОСОБА_1 , у тому числі за допомогою електронного підпису, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідач, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи кредитний договір. 
Розподіл судових витрат
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 2662,40 грн.
Позивачем ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М.М. 01 липня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги №01/07/-2024 з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». За умовами п. 2.1 договору адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлення у формі заявки на надання юридичної допомоги, взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу (арк. спр. 58-60). Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №2430 від 01 січня 2026 року, витягу з акту №18 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року згідно Договору №01/07/-2024 від 01 липня 2024 року, АО «Лігал Ассістанс» надало клієнтові ТОВ «Коллект Центр» послуги, пов`язані із наданням усної консультації, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду щодо відповідача ОСОБА_1 , на що витрачено 4 годин. Вартість послуг - 9 000 гривень (арк.спр.64,65). 
Відповідач ОСОБА_1 у відзиві вказала про не співмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та обсягом наданих послуг. 
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21. 
Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі в судових засіданнях представник не брав, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача, які підлягають розподілу до 5 000,00 грн.
Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з ціною позову та виконаною адвокатом роботою у цій справі згідно акту про надання юридичної допомоги.
Враховуючи часткове задоволення позову, те що позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору , відповідно до частини першої, пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 991,48 грн (4 305 х 100 : 5 755 = 74,80 х 2662,40 : 100 = 1 991,48) та 3 740 грн витрат на професійну правничу допомогу (5 000 : 100 х 74,80 = 3 740).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд
ухвалив:
Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» прострочену заборгованість за договором про споживчий кредит №4947398 від 10 листопада 2021 року в розмірі 4 305 (чотири тисячі триста п`ять) гривень, з яких: 1 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3 105 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом , 200 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту.
У іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 3 740 (три тисячі сімсот сорок) гривень витрат на професійну правничу допомогу та 1 991 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто одну) гривню 48 коп. сплаченого судового збору, а всього - 5 731 (п`ять тисяч сімсот тридцять одну) гривню 48 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф.306, м. Київ, код ЄДРПОУ - 44276926.
Відповідач:  ОСОБА_1 , місце проживання:  АДРЕСА_1 ,РНОКПП - НОМЕР_4 . 

Суддя А.  О.  Олійник