Справа № 158/1758/26
Провадження № 2/0158/895/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

24 червня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
за участю позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - Крупінської Н.Л.
відповідача - Моргуна Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди заданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Крупінська Н.Л. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди заданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.02.2026, який набрав законної сили 26.03.2026, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 завдано матеріальну та моральну шкоду.
Згідно з висновками проведених експертиз у ОСОБА_1 виявлено відсутність третього зуба зліва на нижній щелепі на рівні ясен, а також відсутність раніше протезованих першого та другого зубів на верхній щелепі зліва.
Відповідно до плану лікування для ОСОБА_1 , в якому детально описано види послуг та їх вартість через травму зубів, загальна їх сума становить 415550 грн.
Позивач отримує виключно пенсію. Тому самостійно пройти курс лікування не взмозі.
Окрім того, наслідком вчиненого кримінального правопорушення стала зміна у ОСОБА_1 звичайного способу, ритму, щоденного графіку життя, порушення сну, відносин в сім`ї, пошуком коштів на поїздки до правоохоронних органів, суду, лікарів. Моральна шкода полягає у тому, що позивач переживає душевні страждання, переніс нервове потрясіння через душевні та фізичні болі, він і досі перебуває в постійній психологічній напрузі за себе та за свою сім`ю через відповідача, який є його сусідом. Відповідач жодного разу не цікавився станом здоров`я ОСОБА_1 , не компенсував жодних витрат.
Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 415550 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.04.2026 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче провадження.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.05.2026 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Крупінська Н.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об`ємі, просили їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, вважаючи заявлений розмір матеріальної та моральної шкоди необґрунтованим та завищеним, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.02.2026, який набрав законної сили 26.03.2026, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (а.с. 7-8).
Згідно з вироком, встановлено, що 07.02.2026 близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи на сходах підвального приміщення будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_1 , який є особою похилого віку, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді відсутності 3 зуба зліва на нижній щелепі на рівні десни, а також відсутність раніше протезованих 1-2 зубів на верхній щелепі зліва, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.
Обвинувачений ОСОБА_2 в присутності його захисника – адвоката Ткачук Р.І. 19.02.2026 подав заяву, відповідно до якої визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і дає згоду на розгляд обвинувального акту у його відсутності. Обвинуваченому ОСОБА_2 роз`яснено вимоги ч. 2 ст. 302 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, факт вчинення відповідачем протиправних дій щодо позивача, а також факт спричинення останньому тілесних ушкоджень, встановлені вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.02.2026, який набрав законної сили, та не підлягають повторному доказуванню під час розгляду цієї цивільної справи.
Натомість розмір завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди підлягає встановленню судом на підставі наданих сторонами доказів.
На підтвердження характеру та наслідків отриманих тілесних ушкоджень позивачем долучено висновки експертів.
Відповідно до висновку експерта № 67 від 09.02.2026, у ОСОБА_1 виявлено відсутність третього зуба зліва на нижній щелепі на рівні десни, а також відсутність раніше протезованих 1-2 зубів на верхній щелепі зліва. Вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності (а.с. 16-17).
Як вбачається з висновку експерта № 73 від 11.02.2026, вищевказані тілесні ушкодження цілком могли виникнути при обставинах на які вказує потерпілий ОСОБА_1 , а також при обставинах встановлених під час слідчого експерименту (а.с. 13-15).
Зазначені обставини узгоджуються з вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.02.2026 та підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу тілесними ушкодженнями.
На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем надано план лікування, відповідно до якого загальна вартість необхідного стоматологічного лікування та протезування становить 415 550 грн. (а.с. 18-19).
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування необхідності проведення такого лікування, його вартості чи відсутності причинного зв`язку між отриманими позивачем тілесними ушкодженнями та необхідністю проведення відповідного лікування і протезування.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Верховний Суд України в п. 9 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.
Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав фізичного болю та душевних страждань, пов`язаних із втратою зубів, необхідністю проходження медичних обстежень, лікування та протезування, зміною звичного способу життя, а також необхідністю звернення до правоохоронних органів та суду за захистом своїх прав.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, характер отриманих тілесних ушкоджень, тривалість негативних наслідків для позивача, його похилий вік, ступінь вини відповідача, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості.
Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що моральна шкода у розмірі 100 000 грн відповідає характеру та обсягу заподіяних йому страждань.
Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що справедливим, співмірним та таким, що відповідатиме засадам розумності і справедливості, є відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановивши наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_2 та заподіяною позивачу ОСОБА_1 шкодою, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди та наявність правових підстав для їх задоволення.
Водночас, оцінюючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, оскільки заявлений розмір моральної шкоди є завищеним.
За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 415 550 грн. та моральна шкода в розмірі 10000 грн. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави.
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у встановленому законом розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.ст. 22, 1166-1167 ЦК України, ст.ст. 10,12, 76-78, 81-82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 415 550 (чотириста п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 4 227 (чотири тисячі двісті двадцять сім) грн. 51 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 30.06.2026 року.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич