ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1578/26 Справа № 199/10445/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Гапонова А.В., Макарова М.О.,
за участю секретаря судового засідання - Усенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 09 вересня 2025 року, у складі судді Руденко В.В., по справі № 199/10445/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільна компанія "Нафтогаз Україна", про захист прав споживача шляхом припинення бездіяльності, примусового виконання обов`язку в натурі, стягнення моральної шкоди, - 
ВСТАНОВИЛА: 

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, пред`явленим до Дніпровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", визначивши третьою особою ТОВ "Газорозподільна компанія "Нафтогаз Україна", на предмет припинення бездіяльності, яка вчиняється відповідачем, яка порушує його права щодо ненадання йому, як споживачу, абонентської книжки оператора ГРМ для передавання показників газових лічильників по об`єкту споживача за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС код НОМЕР_2, та примушення відповідача примусово виконати такий його обов`язок в натурі у триденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили; стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду заподіяну бездіяльністю, яка порушує його права три роки, за період з 01 червня 2022 року до 01 червня 2025 року в розмірі 1 500 000 грн, посилаючись на те, що Оператор ГРМ, яким є Дніпровська філія ТОВ «ГРМ України», не виконав вимоги Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 Про затвердження Типового договору на розподіл природного газу в частині невиконання вимог пункту 3, частини 5.5. розділу V. «Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу», не надав йому абонентську книжку з власної ініціативи, не надав йому абонентської книжки після звернення 22 червня 2025 року позивача із заявою з такою вимогою на офіційну електронну адресу Оператора ГРМ, яким є ДФ ТОВ «ГРМ У», E-mail: office.dp@grmu.com.ua, чим, на думку позивача, позбавив його права і фактичної можливості надавати показники лічильників Оператору ГРМ до 05 числа включно та сплачувати рахунки оператора ГРМ за спожитий природний газ у домоволодінні за зазначеною адресою та особовими рахунками: 1) № 0310342726, ЕІС-код 56ХМ07А21179112W, 2) 0310252536, ЕІС-код НОМЕР_2. Станом на 28 липня 2025 року позивач не отримав ані абонентської книжки оператора ГРМ, ані відповіді на його заяву від 22 червня 2025 року, тому вважає, що його права, свободи і законні інтереси були порушені незаконною бездіяльністю з боку відповідача Дніпровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", який незаконно, істотно порушуючи вимоги Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 Про затвердження Типового договору на розподіл природного газу, не виконав свій обов`язок в частині вимог пункту 3, частини 5.5. розділу V. «Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу», що стало підставою для звернення позивача до суду.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 09 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», третя особа: ТОВ «Газорозподільна компанія «Нафтогаз Україна», про захист прав споживача шляхом припинення бездіяльності, примусового виконання обов`язку в натурі, стягнення моральної шкоди - відмовлено. Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднесено за рахунок держави (а.с.108,109).
Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем його порушеного права з боку відповідача, а вимога про зобов`язання відповідача видати абонентську книжку у триденний строк з моменту набрання рішення суду законної сили є необґрунтованою, як і не доведено нанесення позивачеві відповідачем моральної шкоди.
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 у жовтні 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на те, що у відповідача є обов`язок видати абонентську книжку з урахуванням того, що один зі способів передання показників лічильника газу є шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанція абонентської книжки) Оператора ГРМ. Саме такий спосіб передбачений абз.2 ч.6.6. розділу VІ "Порядок розрахунків" Постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498. Такого способу розрахунку відповідач йому, як споживачу послуг, не забезпечив, що скаржник вважає порушенням його прав та інтересів. Зазначає, що суд першої інстанції цього не врахував, не зважив на його статус споживача у спірних правовідносинах з відповідачем, як вразливої сторони. При цьому суд першої інстанції не навів жодної обставини, яка б спростовувала зазначене вище, як і не спростовано це відповідачем. Вважає, що така бездіяльність відповідача є систематичною, а тому він у належний та допустимий спосіб звернувся до суду за захистом своїх прав споживача. Разом з цим наголосив, що судом першої інстанції не розглянуто належно питання моральної шкоди, про яку просив позивач, а судом не застосовано судову практику Верховного Суду з цього питання.
ДФ ТОВ "ГРМ України", скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав у січні 2026 року письмові заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , де зазначив, що, не зважаючи на відсутність такого обов`язку у видачі абонентської книжки у відповідача, ОСОБА_1 було виписано таку абонентську книжку та повідомлено листами від 04 липня 2025 року та 01 серпня 2025 року про можливість її отримати особисто у Центрі обслуговування клієнтів за певною адресою. Тому доводи відсутності виписаної абонентської книжки скаржника є безпідставними. Разом з цим відповідач наголосив, що це не єдиний спосіб передачі показників лічильника та сплати коштів за спожитий газ, як помилково вважає скаржник. Відзначив, що суд першої інстанції ухвалив рішення законне та обґрунтоване за вимогою про зобов`язання видати позивачеві абонентську книжку. Що стосується моральної шкоди, то відповідач зазначив про те, що судом першої інстанції вірно не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та не отриманням позивачем абонентської книжки, як і не встановлено правомірно протиправних діянь відповідача з цього питання, що не спростовано позивачем. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У лютому та червні 2026 року ОСОБА_1 подані додаткові пояснення у справі, де він зазначив, що обов`язком суду є встановлення належності відповідача, оскільки заявлений відповідач не наділений цивільною процесуальною дієздатністю та не може виступати стороною у справі. Крім того справа підлягає розгляду адміністративному суду, тоді як суд першої інстанції цього не врахував, що є порушення процесуального права. Разом з цим наголосив, що суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 80,95 ЦК України та ст. 48 ЦПК України, як і не врахував вразливість споживача у правовідносинах. Просив вирішити законність участі у справі відповідача, який не наділений цивільною процесуальною дієздатністю у спірних правовідносинах. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, додаткових пояснень та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні у частині мотивів відмови у задоволенні позову, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
22 грудня 2003 року між позивачем та ВАТ «Дніпрогаз» був укладений Договір про надання населенню послуг з газопостачання. Текст Договору був затверджений Постановою НКРЕ 04.01.2000 № 1. Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» згідно Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15 червня 1993 року №210/93, створене на підставі Рішення Державного комітету по нафті та газу від 11 березня 1994 року № 92 шляхом перетворення Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз». У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року №514-VI, Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» перейменовано у Акціонерне товариство «Дніпрогаз». АТ «Дніпрогаз» є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз», Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз», Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз».
Повне найменування товариства: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» ЄДРПОУ - 20262860.
ТОВ «Газорозподільні мережі України» було створено у вересні 2022 року за рішенням Дочірньої Компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» з метою упорядкування та гармонізації газорозподільної системи України під єдиним брендом «ГАЗМЕРЕЖІ».
Згідно Постанови КМУ №1335 від 25 листопада 2022 року «Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових» ТОВ «Газорозподільні мережі України» передано в експлуатацію державні газорозподільні мережі. З 01 червня 2023 року згідно з Постановою НКРЕКП № 971 від 31 травня 2023 року провадження господарської діяльності з розподілу/доставки природного газу у Дніпрі та ряді населених пунктів Дніпровського району здійснює новоутворена Дніпровська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України».
Постановою від 30.09.2015 № 2498 НКРЕКП затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк.
Судом першої інстанції встановлено, що правовідносини між сторонами, що склались з приводу надання, прийняття та сплати послуги з розподілу природного газу, регулюються вказаним Договором.
Типовим договором визначені чотири альтернативні способи передачі показників лічильника Оператору ГРМ, у тому числі шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку.
Отже, пункт 5.5 Типового договору не покладає на відповідача будь-яких обов`язків, а стосується виключно обов`язку споживачів своєчасно передавати Оператору ГРМ показники лічильника газу в один із вищезазначених способів.
Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що у відповідача відсутнє зобов`язання забезпечувати споживачів абонентською книжкою, оскільки це не передбачено п.5.5 Типового договору чи будь-яким законодавчим актом.
Також судом встановлено, що не зважаючи на відсутність в законодавстві обов`язку Оператора ГРМ забезпечувати споживачів абонентською книжкою, на вимогу позивача йому було виписано абонентську книжку та повідомлено про можливість отримати її особисто у Центрі обслуговування клієнтів за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений лист за Вих №ДнФ/100/1.5.4/4732-25 від 04 липня 2025 року було направлено позивачу поштою. Повторно про можливість отримання абонентської книжки було повідомлено споживача у листі № ДнФ/100/1.5.4/5379-25 від 01 серпня 2025 року. У зв`язку з тим, що позивач не звернувся за абонентською книжкою особисто, її було направлено на адресу позивача в одному примірнику (14 аркушів) листом за Вих. №ДнФ/100/1.5.4/5681-25 від 15 серпня 2025 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 .
Проте, з висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, однак з інших мотивів, виходячи з наступного.
Колегія суддів відзначає, що у цій справі позивач, самостійно визначивши відповідача та звертаючись до суду з даним позовом саме до Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», вимоги позову адресував саме до Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України».
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).
Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша, третя статті 95 ЦК України).
Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Згідно з постановою НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України", із змінами згідно з постановою НКРЕКП № 971 від 31 травня 2023 року, відповідач здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.
Дніпровська філія Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" створена, як відокремлений структурний підрозділ, та наділена господарською компетенцією з розподілу природного газу в межах території міста Дніпро та Підгородне, селища міського типу Слобожанське та Обухівка, села Олександрівка, Горянівське, Новоолександрівка, Дороге, Братське, Дніпрове, Кам`янка, Старі Кодаки, Волоське, Ракшівка, Миколаївка, Новотаромське, Пашена Балка, Сурсько-Литовське, селища Горького, Дослідне, Шевченка Дніпровського району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, та перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України".
Відповідно до статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх утворила, і діють на підставі затвердженого нею положення або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва.
Тобто, у спірних правовідносинах Оператором ГРМ є саме ТОВ "Газорозподільні мережі України", оскільки воно діє на підставі ліцензії виданої постановою НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839.
Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що вимоги позивачем пред`явлені до Дніпровської філії Товариства, тоді як юридичною особою, яка може бути наділена статусом відповідача у справі, є ТОВ "Газорозподільні мережі України". При цьому судом першої інстанції при розгляді позову ОСОБА_1 з цивільно-правових відносин щодо зобов`язання видати йому абонентську книжку, виконавши вимоги Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 Про затвердження Типового договору на розподіл природного газу, цього не було взято до уваги, як і не враховано, що саме ТОВ "Газорозподільні мережі України" наділене повноваженнями відповідати за діяльність філії, яка створена, як відокремлений структурний підрозділ, та наділена господарською компетенцією з розподілу природного газу в певних межах.
Колегія суддів також відзначає, що, відповідач у цивільному судочинстві - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Як вбачається зі змісту ст.51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
Так, колегією суддів встановлено, що позивачем коло відповідачів не змінювалось і не доповнювалось, а ТОВ "Газорозподільні мережі України" у справі до участі не залучалось, про що позивач мав би особисто заявити відповідним клопотанням до початку розгляду справи по суті, чому судом першої інстанції не надано належної правової оцінки та відповідних висновків. З цих підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справи по суті спору, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову саме виходячи із суті спору, а не з`ясування кола відповідачів.
Стаття 51 ЦПК України передбачає, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.
Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належних відповідачів, оскільки не має передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі.
Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.
Так, враховуючи щопозов пред`явлено до Дніпровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", тоді як з позовними вимогами необхідно звертатись до юридичної особи ТОВ "Газорозподільні мережі України", яка наділена цивільною процесуальною дієздатністю та може виступати стороною у цивільному судовому процесі, та виходячи з того, що позивачем суду першої інстанції не заявлялось клопотань про заміну неналежного відповідача, колегія суддів доходить висновку про ухвалення рішення судом першої інстанції з порушенням процесуальних та матеріальних норм, що є наслідком відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю з цих підстав.
Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з доводами скарги та додаткових пояснень в частині розгляду справи судом першої інстанції з неналежним відповідачем, однак такі мотиви, що викладені у цій постанові, також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невірно з`ясовано характер спірних правовідносин, коло учасників справи з їх процесуальним статусом, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому з підстав, зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у позові ОСОБА_1 з інших мотивів.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.  
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 09 вересня 2025 року -  змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені "09" червня 2026 року.
Повний текст постанови складено "18" червня 2026 року. 

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:           А.В. Гапонов

М.О. Макаров