ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 р.	Справа № 587/352/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: Гончаренко Л.М.) по справі № 587/352/26
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову № R 304803 від 20.01.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 17 000,00 грн;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
В обґрунтування позову зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не став на військовий облік за новою адресою.
Водночас, звернув увагу, що має військово-облікові документи з відміткою про перебування на військовому обліку, вчинив усі необхідні дії для уточнення своїх військово-облікових даних, пройшов ВЛК, натомість спірна постанова не містить посилань на докази, на підставі яких ІНФОРМАЦІЯ_3 дійшов висновку про порушення позивачем правил військового обліку.
З урахуванням наведеного, вважав, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2026 позов задоволено частково.
Скасовано постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №R 304803 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за ч. 3 ст.210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 665,60 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у справі, не врахувавши, що відкриття та вчинення адміністративного провадження у сфері забезпечення мобілізаційної підготовки та мобілізації належить до дискреційних повноважень відповідача.
Вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Натомість, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може мати місце лише в рамках розгляду справи у порядку, визначеному КУпАП.
Крім того, зауважує, що за наслідками судового розгляду позов задоволено частково, а отже судові витрати згідно ч. 3 ст. 139 КАС України мають стягуватись на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Водночас, судом першої інстанції не застосовано ч. 3 ст. 139 КАС України та помилково стягнуто на користь позивача судовий збір в повному обсязі.
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.229, ч.1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним.
20.01.2026 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 складено постанову № R 304803, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн.
Згідно постанови, за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за новою адресою (ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у зв`язку з чим вважав за можливе скасувати спірну постанову із закриттям провадження у справі.
Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та розподілу судових витрат, а також межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за порушення правил військового обліку, що виразилось у невиконанні ОСОБА_1 обов`язку з постановлення на військовий облік за новою адресою.
За наслідками судового розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Апеляційна скарга не містить жодних доводів з приводу незгоди з судовим рішенням в цій частині.
Натомість, за твердженням апелянта, суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у справі, не взявши до уваги, що вирішення наведеного питання є дискреційним повноваженням ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що законодавець наділив адміністративний суд правом за результатами розгляду відповідної категорії справи, прийняти рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що суд першої інстанції визнав недоведеним порушення позивачем правил військового обліку, тому правомірно дійшов висновку про скасування спірної постанови із закриттям провадження у справі.
Натомість, доводи апеляційної скарги щодо втручання суду в дискреційні повноваження відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження та є помилковими з підстав викладених вище.
Щодо доводів апеляційної скарги про помилковий розподіл судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за подання позову сплатив судовий збір в розмірі 665,60 грн, який стягнутий судом першої інстанції за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Водночас, суд першої інстанції не звернув уваги, що за наслідками судового розгляду позов задоволено частково, а отже судові витрати мають бути покладені на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь позивача підлягали стягненню судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 332,80 грн (665,60 грн/2) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Натомість, суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, що призвело до помилкового висновку про стягнення на користь позивача сплаченого судового збору в повному розмірі.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права в частині вирішення питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про його зміну в цій частині.
В іншій частині задоволення позову судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2026 по справі № 587/352/26 змінити в частині розподілу витрат зі сплати судового збору, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції:
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 332,80 грн (триста тридцять дві гривні 80 копійок).
В іншій частині задоволення позову рішення Сумського районного суду Сумської області від 25.03.2026 у справі № 587/352/26 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц