ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2026 р. справа № 300/2160/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, заявник, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), згідно якого просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність щодо зарахування до страхового стажу період виплати допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002, з 04.08.2002 по 12.12.2002 та до страхового стажу у подвійному розмірі згідно із ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період роботи з 01.01.2004 по 23.09.2025;
- зобов`язати зарахувати з 01.02.2026 до страхового стажу період виплати допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002, з 04.08.2002 по 12.12.2002 та до страхового стажу у подвійному розмірі, згідно із ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, при обчисленні та виплати пенсії період роботи з 01.01.2004 по 23.09.2025.
- зобов`язати здійснити з 01.02.2026 перерахунок та виплату пенсії за віком із врахуванням до страхового стажу період виплати допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002, з 04.08.2002 по 12.12.2002 та в подвійному розмірі стаж роботи з 01.01.2004 по 23.09.2025 при обчисленні та виплаті пенсії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання судового рішення від 11.11.2024 у справі №300/2304/24 пенсійним органом в січні 2025 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 19.12.2023. При цьому, при розрахунку та виплаті пенсії страховий у закладах з надання психіатричної допомоги не враховано у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про здійснення перерахунку розміру пенсії та врахування стажу з 01.01.2004 по 23.09.2025 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач листом від 10.03.2026 повідомив, що статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування в подвійному розмірі стажу роботи особам, які працювали в психіатричних закладах охорони здоров`я до 01.01.2004 (дата введення в дію Закону України №1058), після 01.01.2004 зарахування стажу в подвійному розмірі не законом не передбачено. Також у наданій відповіді зазначено, що правових підстав для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 31.12.2025 у подвійному розмірі немає. Однак, на думку позивача, така бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки за правилами статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та в силу приписів пункту 16 Розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період її роботи, з 01.01.2004 по 23.09.2025 у закладах з надання психіатричної допомоги підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі. Крім того, на думку позивача відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу згідно записів трудової книжки період виплати допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002 та з 04.08.2002 по 12.12.2002. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27.04.2026. Щодо заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши що згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 01.01.2004, застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Таким чином, на думку відповідача, Головним управлінням правомірно відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю підстав для зарахування періоду з 01.01.2004 по 23.09.2025 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, відповідачем правомірно не зараховано до страхового стажу позивача період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002, з 04.08.2002 по 12.12.2002 оскільки зарахування такого періоду не передбачено, зокрема статтею 24 Закону № 1058-1V. Відтак, вимоги позивача, заявлені у позовній заяві, відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 19.12.2023 отримує пенсію за віком за Списком №2 призначену на виконання рішення суду у справі 300/2304/24.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, розглянувши заяву позивача від 05.02.2026, листом від 10.03.2026 №5534-3574/К-02/8-0900/26 повідомило, що статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування в подвійному розмірі стажу роботи особам, які працювали в психіатричних закладах охорони здоров`я до 01.01.2004 (дата введення в дію Закону України №1058), після 01.01.2004 зарахування стажу в подвійному розмірі не законом не передбачено. Також у наданій відповіді зазначено, що правових підстав для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 31.12.2025 немає. Додатково повідомлено, що в ході розгляду звернення справу доопрацьовано та проведено у відповідність та зараховано у подвійному розмірі період роботи з 13.12.2002 по 31.12.2003.
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі згідно із ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період роботи з 01.01.2004 по 23.09.2025, позивач звернулась з цим позовом до суду з метою захисту свого порушеного права на пільгове обчислення спірної частини страхового стажу у подвійному розмірі.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також – Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також – Закон №1058-IV) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 24 Закону України №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-ХІІ).
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.06.1990 ОСОБА_1 з 13.12.2002 по 14.07.2013 працювала на посаді кухаря в Івано-Франківській державній обласній психіатричній клінічній лікарні №1; з 15.07.2013 по 01.04.2024 працювала на посаді молодшої медсестри (санітарки палатної) у відділенні №4, 1-го та 2-го загальнопсихіатричного відділення по безпосередньому обслуговуванню психічно хворих в КНП “Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради”; з 01.04.2024 по 23.09.2025 працювала на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії в КНП “Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради” ( КНП “Івано-Франківський фтизіопульмонологічний центр Івано-Франківської обласної ради”).
Слід зазначити, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнята/переведена на таку посаду (роботу).
Також суд зазначає, що зі змісту довідки КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психіатричного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" від 19.10.2023 за №13748 слідує, що ОСОБА_1 дійсно працювала в КНП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", а саме: 13.12.2002 прийнята на роботу на посаду кухаря, з 15.07.2013 переведена на посаду молодшої медсестри по 31.08.2023 та з 01.09.2023 на посаді молодша медична сестра віддаленого структурного підрозділу № 1 загальнопсихіатричного відділення № 2.
При цьому, коментована довідка містить відомості про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 15.05.2020.
Відтак, довідкою КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психіатричного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" від 19.10.2023 за №13748 підтверджено право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.
В силу правового регулювання пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 за №1489-III заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Як свідчать публічні відомості, які містяться в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ідентифікаційний код юридичної особи 01993262), до видів діяльності КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" належать спеціалізована медична практика 86.22 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері спеціальної медицини лікарями-спеціалістами та хірургами), діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади) та загальна медична практика код 86.21 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері загальної медицини, які надають лікарі загального профілю).
Отже, КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психіатричного здоров`я Івано-Франківської обласної ради", як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ є закладом з надання психіатричної допомоги.
Періоди роботи позивача в КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради з 01.01.2004 по 23.09.2025 зараховано в одинарному розмірі, що не заперечується сторонами.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (частина 1 статті 78 КАС України).
Відповідач у справі не спростував, що КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради", як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги в розумінні статті 60 Закону України №1788-ХІІ, є закладом з надання психіатричної допомоги.
Станом на день звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії положення статті 60 Закону №1788-ХІІ в частині, що стосується пільг по обчисленню стажу за роботу з надання психіатричної допомоги, залишилися без змін, отже, норми чинного законодавства, які регулюють питання пенсійного забезпечення, передбачають пільгове (в подвійному розмірі) обчислення страхового стажу за таку роботу.
Таким чином, стаж роботи за період з 01.01.2004 по 23.09.2025 в "Прикарпатський обласний клінічний центр психіатричного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ.
За змістом статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
В частині посилань відповідача на неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у психіатричному закладі після 01.01.2004, суд керується наступними мотивами:
- по перше, положення статті 60 Закону України №1788-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення зміни до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.04.2003 за №1110-IV, є чинними по теперішній час;
- по друге, приписи статті 24 Закону №1058-IV не змінюють, не скасовують/не припиняють дію і правове регулювання, визначене статтею 60 Закону України №1788-ХІІ.
Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 27.04.2023 в справі №160/14078/22, від 08.06.2022 в справі №689/1593/16-а, від 08.06.2022 в справі №510/1593/16-а, від 20.04.2022 в справі № 214/3705/17, від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, які були враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він мав би виключити із Закону України "Про пенсійне забезпечення" усі інші положення, чого зроблено не було.
При цьому, надаючи оцінку про необхідність зарахування стажу роботи у подвійному розмірі ОСОБА_1 періоду перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 15.05.2020, суд зазначає наступне.
Застосовуючи у спірних правовідносинах норми щодо пільг по обчисленню стажу за роботи в деяких медичних закладах, визначених статтею 60 Закону №1788-ХІІ, слід мати на увазі, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Статтею 21 Кодексу законів про працю України (надалі по тексту також - КЗпП України) визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Приписами статті 30 КЗпП України передбачено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (стаття 30 КЗпП України).
Отже, робота в розумінні статей 21, 30 КЗпП України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.
Аналіз наведених норм прав свідчить про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону №1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, а тому період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці без збереження заробітної плати зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.
Відтак, період перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 15.05.2020 зараховується до стажу роботи лише в одинарному розмірі, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Відтак, беручи до уваги конституційне право на соціальний захист який включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку що стаж роботи позивача в КНП “Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради”, зокрема з 01.01.2004 по 23.09.2025, за винятком періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 15.05.2020, повинен зараховуватися у подвійному розмірі, а тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно не враховано вказані періоди у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Як наслідок, бездіяльність відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи період з 01.01.2004 по 23.09.2025, в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, за винятком періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 15.05.2020, є протиправною.
Щодо не зарахування до страхового стажу періодів отримання допомоги по безробіттю у Надвірнянському районному центрі зайнятості Івано-Франківської області з 04.07.2002 по 31.07.2002, з 04.08.2002 по 12.12.2002, суд зазначає наступне.
Суд зазначає, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.06.1990 позивач отримувала допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 12.12.2002, однак відповідно до наявного в матеріалах спавши розрахунку трудового стажу ОСОБА_1 пенсійним органом враховано вказаний період виплати допомоги тільки з по 03.08.2002. Відтак неврахований стаж з 04.07.2002 по 31.07.2002 та з по 12.12.2002 підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Закону1058 (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, визначених Законом №1058.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII«Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Пунктами «а», «ж» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Згідно із частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено, що до 01.01.2010 період одержання допомоги по безробіттю підтверджується на підставі записів у трудовій книжці, а починаючи з 01.01.2010 - довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Відтак, відповідно до частини 1статті 24 Закону №1058т а з урахуванням вимог Порядку №22-1, відповідач повинен врахувати періоди отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002, з 04.08.2002 по 12.12.2002 до страхового стажу позивача.
При цьому, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права, та періоду, що підлягає захисту, суд керується такими мотивами.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із відповідною заявою та необхідними документами 05.02.2026, про що зазначено в листі №5534-3574/К-02/8-0900/26 від 10.03.2026. 
Таким чином, зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2026 – з першого числа місяця, в якому позивач звернулася за перерахунком пенсії, зарахувавши до страхового стажу період виплати допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002, з 04.08.2002 по 12.12.2002 та в подвійному розмірі стаж роботи з 01.01.2004 по 23.09.2025, за винятком періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2022 по 15.05.2022, в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково.
Щодо здійснення розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.
Відтак, враховуючи, що позивач згідно з квитанцією №1.607574185.1 від 07.04.2026 підтвердила сплату судового збору на суму 1 331,20 грн за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплаченого судового збору в розмірі 1 100,00 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам від загального розміру сплаченого судового збору. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ: 
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області щодо зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період виплати допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002, з 04.08.2002 по 12.12.2002 та до страхового стажу у подвійному розмірі згідно із ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період роботи з 01.01.2004 по 23.09.2025, за винятком періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 15.05.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати з 01.02.2026 ОСОБА_1 до страхового стажу період виплати допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002 та з 04.08.2002 по 12.12.2002 та до страхового стажу у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, при обчисленні та виплати пенсії період роботи з 01.01.2004 по 23.09.2025, за винятком періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 15.05.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.02.2026 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком із врахуванням до страхового стажу період виплати допомоги по безробіттю з 04.07.2002 по 31.07.2002 та з 04.08.2002 по 12.12.2002 та в подвійному розмірі стаж роботи з 01.01.2004 по 23.09.2025 при обчисленні та виплаті пенсії, за винятком періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 15.05.2020, з урахуванням уже проведених платежів.
В задоволенні решти вимог позову - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1 100 (одна тисяча сто) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи: 
Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ); 
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018). 

Суддя   Микитин Н.М.