ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.06.2026	Справа № 910/2074/26	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Куценко К.К., розглянувши справу за первісним позовом фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича ( АДРЕСА_1 ) до фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни ( АДРЕСА_2 ) про стягнення 383 673,70 грн 
та за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни ( АДРЕСА_2 ) до фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича ( АДРЕСА_1 ) про розірвання договору оренди
За участю представника відповідача (за первісним позовом) - Каплієнко В. Є.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
26.02.2026 в системі «Електронний суд» представником фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича сформовано позовну заяву до фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни про стягнення заборгованості за договором оренди №11/24 від 08.11.2024 року у розмірі 435 673,70 грн з яких: 213 875,06 грн. - орендна плата, 3961,79 грн - спожиті комунальні послуги, 217 836,85 грн - штрафу та 27.02.2026 була передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням фізичною особою - підприємцем Сторожук Н. П. взятих на себе зобов`язання щодо оплат за Договором оренди №11/24 від 08.11.2024.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 позовну заяву залишено без руху.
Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 03.03.2026, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.
Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
04.04.2026 в системі «Електронний суд» представником фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни сформовано відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на подання відзиву.
У відповідності до відзиву на позовну заяву представник зазначив, що:
- відповідач підтверджує, що припинив користуватись нежитловим приміщенням №9, та повністю звільнив його 04.03.2026;
- визнає, що станом на 04.03.2026 сума несплачених грошових зобов`язань Орендаря перед Орендодавцем становить 142 836,85 грн.;
- сума заборгованості утворилась через несприятливі, непрогнозовані умови для ведення бізнес-процесів під час дії воєнного стану, тривалі відключення електроенергії, неможливості встановлення додаткових джерел електропостачання в осінньо-зимовий період, про що неодноразово проводились розмови з Позивачем з пропозицією внести зміни до умов договору;
- з 24.02.2026 в орендованому приміщенні відбулося відключення електроенергії, цей факт зафіксовано відповідачем у присутності двох свідків та було складено акт про відключення електроенергії та перешкоджання здійсненню підприємницької діяльності, у якому зазначено про: - припинення господарської діяльності, - зупинку обладнання, - неможливість обслуговування клієнтів, - ризик псування товару, - завдання матеріальних збитків;
- з 24.02.2026 по 03.03.2026 о 20:46 в орендованому приміщенні було припинено електропостачання Позивачем без письмового чи в іншій формі повідомлення, що унеможливило використання даного приміщення за призначенням;
- 02.03.2026 відбулась особиста зустріч Позивача та Відповідача, Відповідачем було передано грошові кошти - 52 000,00 грн., в рахунок погашення частини заборгованості, та зараховано 25 000,00 грн., гарантійного платежу, запропоновано позитивно для обох сторін вирішити непорозуміння та продовжити подальшу співпрацю;
- позивач не прийняв пропозицію, не поновив подачу електроенергії, що унеможливило подальше використання приміщення за призначенням та відповідно до умов Договору, чим змусило відповідача ініціювати розірвання договору;
- 04.03.2026 відповідач підготував Акт приймання-передачі орендованого майна від 04.03.2026, повідомлення про розірвання договору оренди, передав на підписання позивачу, звільнив орендоване приміщення та повернув Позивачу ключі від приміщення.
- станом на 04.04.2026 Позивач не повернув підписаний примірник Акту приймання-передачі орендованого майна від 04.03.2026 та продовжує надсилати рахунки за користування приміщенням до якого у відповідача немає доступу (ключі передано Позивачу) у зв`язку з передачею такого приміщення позивачу;
- діяльність відповідача за період виникнення заборгованості виникла та підпадає під визначення дію надзвичайних обставин, тому застосування позивачем до відповідача положень п.7.1. Договору та нарахування відповідачу штраф у розмірі 100% від суми невиконаних фінансових зобов`язань 100% штрафу, що становить 217 836,85 грн. є передчасним та така вимога не має бути задоволена судом.
З огляду на викладене представник відповідача за первісним позовом просить частково задовольнити позовні вимоги позивача Фізичної особи-підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича у розмірі 142 836,85 грн. основного боргу, судовий збір пропорційно сумі основного боргу, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., а в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
05.04.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача (за первісним позовом) сформовано зустрічну позовну заяву з вимогами до фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича про розірвання Договору оренди № 11/24 від 08.11.2024, з 04.03.2026 укладений між фізичною особою - підприємцем Шмаюн Костянтином Миколайовичем та фізичною особою - підприємцем Сторожук Надією Петрівною.
Зустрічні позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем за первісним позовом відключено електропостачання в орендованому приміщенні, що унеможливило використання приміщення відповідно до його цільових умов з 24.02.2026 до 04.03.2026, фактично відбулась непогоджена зміна істотних умов договору, що на думку представника позивача за зустрічним позовом є підставою для розірвання договору з 04.03.2026, з моменту направлення та вручення повідомлення Орендаря Орендодавцю про розірвання договору оренди.
07.04.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача (за первісним позовом) сформовано заяву про зменшення позовних вимог. Відповідно до якої представник просив стягнути з фізичної особи-підприємця Сторожук Надія Петрівна на користь фізичної особи-підприємця Шмаюна Костянтина Миколайовича заборгованість, що виникла по Договору оренди №11/24 від 08.11.2024 року в розмірі 383 673,70 грн. (триста вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят три гривні сімдесят копійок), з яких за оренду 213 875,06грн., спожиті комунальні послуги 3961,79 грн., штраф 165 836,85грн.
08.04.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача (за первісним позовом) сформовано відповідь на відзив у відповідності до якої представник просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та судові витрати покласти на відповідача.
Відповідь на відзив обґрунтована тим, що:
- станом на дату написання даної відповіді на відзив, Договір є діючим, орендоване приміщення не передавалося/поверталося відповідачем з орендного користування Позивачу;
- на адресу позивача не надходило жодних заяв про розірвання Договору, жодних актів приймання-передачі (повернення) приміщення та взагалі жодних документів від Відповідача спрямованих на розірвання орендних відносин;
- додані до відзиву акти про відключення, акт приймання-передачі, позивач бачить вперше і не отримував ці документи жодним іншим чином. Всі пояснення відповідача про передання ключів, здачу приміщення, якісь ухилення зі сторони позивача - є неправдивими, надуманими та такими що не підтверджуються жодними доказами;
- пояснення, що відповідачем неодноразово проводилися розмови із Позивачем про внесення змін до Договору не відповідають дійсності і не мають жодного значення для вирішення спору. Від відповідача не надходило жодних заяв, прохань чи повідомлень про будь-які зміни;
- не відповідає дійсності, обставина вказана відповідачем в частині того, що нібито Позивачем з 24.02.26р. по 03.03.26р. було відключено електропостачання. Складені Відповідачем акти про відключення електроенергії від 24.02.26р. та від 03.04.26р., позивач бачить вперше і вважає, що вони складені заднім числом. В обидвох актах стоять підписи невідомих осіб, без будь-яких ідентифікуючих ознак, а саме не вказано ні телефони, ні адреси тощо. Крім того в актах навіть не міститься підпису самого Відповідача ФОП Сторожук Н.П. Акти містять в собі інформацію та підтвердження встановлення фактів, які не могли бути відомими свідкам, які це засвідчували. Не встановлено чи це було відключення світла, оскільки в цей період було багато відключень як планових так і екстренних, чи це була аварія, чи щось інше. В акті просто констатовано факт, що це Позивач відключив, але це нічим не підтверджується і надумано;
- Акти не надсилалися Позивачеві раніше жодним чином, так само як і не було жодних заяв про відключення чи будь-яких претензій зі сторони Відповідача;
- позивач не зустрічався з відповідачем 04.03.2026 року, не отримував жодних актів приймання-передачі приміщення від 04.03.26р. та жодних ключів від приміщення;
- відповідач на підтвердження своїх слів в частині передання ключів, повідомлення про розірвання, передання акту, - не надає жодного доказу який би хоч якимось чином підтверджував його слова. Ці документи Позивач побачив вперше із Відзивом і не отримував жодним іншим чином. При цьому ці документи подані в суд в рамках заявленого позивачем позову про стягнення коштів не є і не можуть бути належним повідомленням;
- відповідач вважає, що в період діяльності була надзвичайна ситуація, яка нібито звільняє його від відповідальності. В разі наявності форс-мажорних чи надзвичайних ситуацій в Договорі розділ 10, передбачено порядок дій, повідомлень та що вважається обставинами непереборної сили.
Ухвалою суду від 13.04.2026 зустрічну позовну заяву фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни, подану в межах справи № 910/2074/26 залишено без руху.
Ухвалою суду від 21.04.2026 заяву фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни про поновлення процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви - задоволено; Зустрічну позовну заяву фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни про розірвання договору оренди, подану в межах справи № 910/2074/26, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича до фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни про стягнення 435 673,70 грн; зустрічні позовні вимоги фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни до фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича про розірвання договору оренди, об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/2074/26.
Ухвалою суду від 24.04.2026 клопотання фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни про поновлення процесуального строку на подання відзиву задоволено та прийнято відзив на позовну заяву та долучено його до матеріалів справи.
27.04.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача (за первісним позовом) сформовано відзив на позовну заяву про розірвання договору оренди у відповідності до якого просив зустрічні позовні вимоги ФОП Сторожук Н.П. залишити без задоволення.
Вищеозначений відзив обґрунтований зокрема тим, що:
- орендар вказує, що нібито при зустрічі 02.03.26р., Орендодавцем було зараховано 25 000, 00 грн. гарантійного платежу. Це не відповідає дійсності та не підтверджується жодними документами чи доказами. Орендар пише, що це було запропоновано, а в наступному абзаці пише що Орендодавець відмовився. Тому жодних зарахувань гарантійного платежу зі сторони Орендодавця не було і останній даними поясненнями ще раз це підтверджує;
- Орендодавець ФОП Шмаюн К.М. наголошує, що зі сторони Відповідача (або його представника) не надходили акт приймання-передачі майна від 04.03.2026р, а також повідомлено про розірвання договору оренди, ключі від приміщення Орендодавцю не передавались;
- щодо зарахування гарантійного платежу, то Орендодавець звертає увагу, що використання та зарахування гарантійного платежу, - є правом Орендодавця, а не його обов`язком. Орендодавець своїм правом на використання гарантійного платежу не скористався, не використовував його для погашення будь-яких заборгованостей і не враховував його жодним іншим чином. Також не повідомляв Орендаря про його використання, згідно п.3.3 Договору. Договір оренди є діючий, гарантійний платіж не використаний. Сума заборгованості не підлягає зменшенню на суму гарантійного платежу;
- гарантійний платіж при достроковому розірванні Договору оренди зі сторони Орендаря, - не повертається Орендодавцем, а залишається в останнього, в якості відшкодування за дострокове розірвання договірних відносин.
Ухвалою суду від 07.05.2026 закрито підготовче провадження у справі № 910/2074/26 та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.05.26 о 12:00 год. Окрім того означеною ухвалою прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду та сума позову складає 383 673,70 грн., з яких за оренду 213 875,06грн., спожиті комунальні послуги 3961,79грн., штраф 165 836,85грн.
12.05.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача за зустрічним позовом сформована клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.
Ухвалою суду від 14.05.2026 відкладено судове засідання у справі на 26.05.2026 о 11:00 год.
25.05.2026 в системі «Електронний суд» представником фізичної особи-підприємця Сторожук Н. П. сформовано клопотання про долучення до матеріалів справи інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 478261890 від 21.05.2026 та № 478570839 від 22.05.2026, а також представник просив відкласти розгляд справи № 910/2074/26; зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката Адвокатського об`єднання «Жук, Пономаренко та Партнери» до 2 000, 00 грн.
У судовому засіданні 26.05.2026 по справі № 910/2074/26 судом на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву на 04.06.2026 о 11:30 год.
У судове засідання 04.06.2026 з`явився представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за первісним позовом у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином.
В судовому засіданні 04.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

08.11.2024 між фізичною особою - підприємцем Шмаюн Костянтином Миколайовичем (далі - Орендодавець, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та фізичною особою - підприємцем Сторожук Надією Петрівною (далі - Орендар, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено Договір оренди № 11/24 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення №9 у будівлі, за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 30, групи приміщень №11 (надалі -"Приміщення", або "Приміщення, що орендується).
Характеристика Приміщення: - приміщення на першому поверсі; - загальна площа: 36 м.кв (п.п 1.1.1 п. 1.1 Договору).
Відповідно до п. 1.2 та 1.4 Договору приміщення надається Орендарю для здійснення діяльності з продажу пива та діяльності в якості кафе. 
Передача приміщення оформляється Сторонами шляхом підписання Акту прийому-передачі приміщення (підписання акту приймання-передачі здійснюється в день підписання Договору оренди.
Пунктом 2.1-2.3 Договору сторони погодили, що вступ Орендаря у користування Приміщенням настає одночасно із підписанням Сторонами Договору та Акту прийому-передачі приміщення.
Строк оренди становить 2 роки 350 днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Приміщення та Договору.
По закінченню терміну оренди Орендар зобов`язується звільнити Приміщення та повернути його Орендодавцю за Актом прийому-передачі не пізніше останнього дня терміну користування, якщо за 1 місяць до закінчення терміну дії Договору між Сторонами не підписана угода про продовження дії цього Договору. У випадку не підписання вищезгаданого акту з вини Орендаря в дію вступає п.3.5 та 6.4.4 Договору.
Орендна плата сплачується Орендарем у розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч грн., 00 коп.) без ПДВ на місяць. Податкові накладні Орендодавцем не складаються і Орендарю не видаються, оскільки Орендодавець не є платником ПДВ (сплачує єдиний податок згідно з діючим законодавством). Орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря. Оплата здійснюється в готівковій та безготівковій формах (п.3.1 Договору).
Відповідно до п. 3.2-3.4 Договору, Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, авансовим платежем до 25-го числа попереднього місяця за наступний. Розмір орендної плати визначений в п.3.1 Договору кожен місяць збільшується на 1% за наступною формулою В=Р+1%, де В - розмір місячної орендної плати; Р - розмір місячної орендної плати за попередній місяць; 1% - розмір щомісячного збільшення орендної плати.
В момент підписання Договору Орендар зобов`язується сплатити орендну плату за перший місяць оренди 25 000,00 грн. та останній місяць оренди 25 000,00 грн. Другий місяць оренди, тобто з 08.12.2024р. по 07.01.2025р. орендна плата буде становити 1 грн., при цьому оплата комунальних послуг за вказаний період, здійснюється згідно умов даного Договору.
З третього місяця оренди тобто з 08.01.2025р. по 31.01.2025р. орендна плата розраховується пропорційно кількості днів використання приміщення та згідно розмірів і порядку п.3.1 даного Договору.
Для забезпечення виконання Орендарем зобов`язань по оплаті платежів, передбачених Договором, або відшкодування можливих збитків та шкоди, завданих ним Приміщенню чи Орендодавцю, Орендар сплачує суму рівну розміру орендної плати за один календарний місяць (гарантійний платіж), яка буде зарахована за один останній місяць оренди. Протягом строку дії договору орендна плата за останній місяць ореади індексації не підлягає та проценти на неї не нараховуються.
У випадку виникнення заборгованостей Орендаря по будь-якому платежу, передбаченому Договором, Орендодавець має право утримати цю заборгованість за рахунок внесеної попередньо орендної плати, повідомивши про це Орендаря по телефону або на електронну адресу, а останній зобов`язується протягом десяти днів поповнити суму орендної плати за один останній місяця оренди до попереднього розміру.
Пунктом 3.6 Договору визначено, що за домовленістю Сторін за рахунок коштів, що Орендар перераховує Орендодавцю, грошові зобов`язання Орендаря погашаються у наступній черговості:
3.6.1. У першу чергу - поповнення внесеної попередньо орендної плати (п.3.3 Договору);
3.6.2. У другу чергу - штрафні санкції, передбачені законодавством та Договором;
3.6.3. У третю чергу - всі можливі збитки, що завдані Орендарем Приміщенню чи Орендодавцю;
3.6.4. У четверту чергу - платежі, передбачені п.3.7, 3.8, 3.9 Договору; 
3.6.5. У п`яту чергу - прострочена орендна плата з урахуванням індексації (п.3.1 та 3.6. Договору);
3.6.6. У шосту чергу - поточна орендна плата з урахуванням індексації (п.3.1 та 3.6. Договору);
3.6.7. У сьому чергу - всі інші платежі.
Згідно п. 3.7 Договору, Орендар окремо від орендної плати відшкодовує Орендодавцю вартість комунальних послуг (електропостачання, водопостачання, водовідведення тощо), а також вивіз сміття, прибирання прибудинкової території. Вищезазначені витрати Орендар зобов`язується відшкодовувати Орендодавцю на підставі виставлених рахунків-фактур щомісячно до 25 числа поточного місяця. Рахунки-фактури можуть направлятися на електронну адресу Орендаря. У разі зміни тарифів, змінюється і нарахування відшкодування вартості комунальних послуг, без попереднього повідомлень та узгоджень.
У випадку вчасного неотримання рахунків-фактур, Орендар оплачує вартість комунальних послуг у відповідності до рахунків-фактур за попередній місяць. У наступному місяці здійснюється перерахунок фактично спожитих комунальних послуг в частині збільшення або зменшення та виставляється відкорегований рахунок-фактура. При необхідності складається акт взаєморозрахунків за необхідний період.
Відшкодування вартості комунальних послуг проводиться:
- у разі відсутності у Приміщені відповідних лічильників - пропорційно орендованій площі;
- у разі наявності у Приміщені відповідних лічильників - згідно показань лічильників.
Пунктом 3.8 та 3.9 Договору сторони погодили, що Орендар сплачує на рахунок Орендодавця щомісячно, до 25-го числа поточного місяця вартість спожитої електроенергії з попередній місяць на підставі рахунку Орендодавця.
Орендодавець має право, але не зобов`язаний надсилати Орендарю на адресу поштовим відправленням, електронну адресу, вручати наручно чи будь-яким іншим способом надавати рахунки на оплату орендних та комунальних платежів по даному Договору. У випадку неотримання від Орендодавця рахунків на оплату орендних чи комунальних платежів по даному Договору, Орендар повинен оплачувати комунальні послуги та орендні платежі згідного Договору і діяти в порядку визначеному в пунктах 3.1., 3.2., .3.8. Договору. Надсилання Орендодавцем рахунків на оплату орендних та комунальних платежів здійснюється в електронному форматі з електронної пошти diamedfirma(a).smail. com, на відповідну електронну адресу Орендаря, вказану в Договорі (Реквізити сторін). Рахунок вважається отриманим Орендарем з моменту відправлення рахунку з електронної пошти Орендодавця на електронну пошту Орендаря. Відсутність рахунків на оплату орендних та комунальних платежів не є підставою для затримки чи не оплати останніх.
У відповідності до п. 6.1 Договору, сторони мають загальні права і обов`язки - це належним чином виконувати обов`язки за даним Договором, дотримуватися положень останнього, а також стримуватися від ущемлення прав та інтересів один одного.
Підпунктом 6.2.2 п. 6.2 Договору, Орендар має право виступати з ініціативою відносно внесення змін в даний Договір та про його розірвання на умовах, передбачених цим Договором.
Підпунктом 6.3.1, 6.3.2, 6.3.10, 6.3.11 п. 6.3 Договору Орендар зобов`язаний відповідно до умов Договору, прийняти Приміщення від Орендодавця за Актом приймання-передачі.
Своєчасно і в повному обсязі вносити на рахунок Орендодавця орендну плату та інші передбачені цим Договором платежі. 
Орендодавець не лімітує споживання електроенергії Орендарем, Але Орендар повинен враховувати те, що існуючі лінії електро- та водопостачання та ін. повинні використовуватися з урахуванням їх потужностей, без перевантажень, і несе за це відповідальність.
Орендар повинен негайно відключати лінії комунікацій у випадку їх пошкодження або аварій. Якщо Орендар не в змозі це зробити самостійно, він повинен негайно сповістити про це Орендодавця або його представника.
Згідно п.п. 6.4.2 та 6.4.3 Орендодавець має право 6.4.2. виступати з ініціативою відносно внесення змін в даний Договір та про його розірвання на умовах, передбачених цим Договором. 
Орендодавець не відповідає за зобов`язаннями Орендаря перед третіми особами.
Відповідно до п. 6.5.2 Договору Орендодавець зобов`язаний забезпечувати безперешкодне використання Орендарем Приміщення на умовах даного Договору.
У відповідності до п. 7.1 та 7.2 Договору, сторони несуть майнову відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором.
В разі прострочення Орендарем сплати орендної плати та інших платежів, передбачених положеннями цього Договору понад 5 днів, останній сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 100% від суми невиконаних фінансових зобов`язань, а також пеню за кожен день прострочення та крім того, відповідно до ст.536 ЦК України та ст.198 ГК України сплачує проценти за користування чужими коштами у розмірі двох облікових ставок НБУ. Оплата пені не звільняє Орендаря від повного виконання своїх обов`язків згідно даного Договору.
Пунктом 7.7 Договору передбачено, що у випадку дострокового розірвання договору оренди з вини та/або ініціативи Орендаря, орендна плата, яка була внесена попередньо згідно п.3.3 цього договору залишається в розпорядженні Орендодавця.
Розділом 10 Договору сторони визначили наступне.
Сторони цього Договору звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по цьому Договору, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор). Умови звільнення Сторін Договору від відповідальності в результаті дії форс-мажорних обставин не розповсюджуються на грошові зобов`язання Сторін, які виникли до настання форс-мажорних обставин (в т.ч. і на зобов`язання щодо сплати орендної плати) (п. 10.1 Договору).
Під обставинами непереборної сили визнаються зовнішні і надзвичайні події, які не існували під час підписання цього Договору та виникли поза волею Сторін, при умові, що-Сторони не могли перешкодити настанню таких наслідків за допомогою засобів, застосування яких справедливо вимагати і очікувати від Сторони, що зазнала дій обставин непереборної сили (п. 10.2 Договору).
Обставини непереборної сили визнаються, але не обмежуються ними, наступні події: землетруси, повені, пожежі, епідемії, епізоотії, військові дії, страйки (п. 10.3 Договору).
Сторона, що зазнала дії обставин непереборної сили, зобов`язана негайно повідомити іншу Сторону про виникнення, вид та імовірну (можливу) тривалість подій (п. 10.4 Договору).
Якщо обставини непереборної сили будуть тривати більше двох місяців, Сторони повинні вирішити подальшу долю цього Договору (п. 10.5 Договору).
Пунктом 13.1, 13.3 Договору сторони визначили, що Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
До відносин, які не врегулюванні цим Договором, використовуються положення Цивільного кодексу України та діючого законодавства України. На цей Договір не розповсюджуються вимоги Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зі змінами та доповненнями.
08.11.2024 Орендодавець передав, а Орендар прийняв за актом приймання передачі орендованого майна в строкове платне користування нежитлове приміщення №9 у будівлі, за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 30, групи приміщень №11 (надалі -"Приміщення", або "Приміщення, що орендується) на підставі Договору оренди № 11/24 від 08.11.2024.
Характеристика Приміщення: 
- приміщення на першому поверсі; 
- загальна площа: 36 м.кв.
Показники електролічильника №9680066 - 000100;
Показники лічильника води №2401013323 - 0.
Як вказує позивач за зустрічним позовом 24.02.2026 та 03.03.2026 було складено акти про відключення електроенергії та перешкоджання здійснення підприємницької діяльності.
Акт від 24.02.2026 засвідчили - Галів В.В. і Пипа О.Л.
Акт від 03.03.2026 засвідчили - Заводська Д.В. і Пипа О.Л.
Так, актом від 24.02.2026 засвідчено, що о 14:30 в орендованому приміщені було припинено електропостачання. Під час з`ясування обставини встановлено, що відключення здійснено орендодавцем ФОП Шмаюн К.М. без попереднього письмового повідомлення та без наявності законних підстав.
Актом від 03.03.2026 засвідчено, що на 03.03.2026 о 20:46 в орендованому приміщені електропостачання не відновлено. 
Внаслідок відключення електроенергії:
- припинено господарську діяльність;
- зупинено роботу обладнання;
- неможливо обслуговувати клієнтів;
- існує ризик псування товару/майна;
- завдаються матеріальні збитки.
Таким чином, дії орендодавця мають ознаки перешкоджання законній підприємницькій діяльності.
Факт відключення підтверджується.
- відсутністю електропостачання;
- фото та відеофіксацією;
- показами свідків.
Орендар зазначає 04.03.2026 ним було надіслано повідомлення про розірвання договору оренди в односторонньому порядку. Підставою для розірвання Договору оренди № 11/24 від 08.11.2024 є істотне порушення умов договору, а саме відключення електропостачання в орендованому приміщенні, що унеможливлює використання приміщення за цільовим призначенням та фактично перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності.
У зв`язку з чим Орендар вважає, що Договір оренди є розірваним з 04.03.2026.
04.03.2026 Орендарем в односторонньому порядку складено акт приймання передачі орендованого майна.
У відповідності до останнього Орендар передав, а Орендодавець прийняв нежитлове приміщення №9 у будівлі, за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 30, групи приміщень №11 (надалі -"Приміщення", або "Приміщення, що орендується) на підставі Договору оренди № 11/24 від 08.11.2024.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом враховано, що 28.08.2025 Господарський кодекс України втратив чинність, водночас, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З огляду на вказане, беручи до уваги, що спірні правовідносини між сторонами стосуються періоду, який передує даті - 28.08.2025, можна дійти висновку про можливість застосування до спірних правовідносин приписів Господарського кодексу України (далі - ГК України).
Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).
Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ч. 3 ст. 285 ГК України, орендар, окрім іншого, зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.
Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом при зверненні з позовною заявою зазначив, що у відповідача за первісним позовом обліковується заборгованість у розмірі 217 836,85 грн з яких: 213 875,06грн. боргу за орендну плату та 3961,79грн. спожиті комунальні послуги (з яких елек. 2416,50 грн + вода 195,00 грн+вивіз сміття 1350,29 грн) та надано розрахункову відомість взаєморозрахунків.
З означеного розрахунку вбачається, що Орендодавцем за період з 08.11.2024 по березень 2026 з урахуванням сплати Орендарем гарантійного платежу у розмірі 25 000,00 нараховано 421 778,23 грн, за електроенергію нараховано 77742,70 грн, за воду 1471,13 грн за вивіз сміття 19 482,74 грн. За період з 08.11.2024 по січень 2026 Орендарем оплачено в загальному 302 637,99 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.
Таким чином Орендодавцем станом на березень 2026 нараховано Орендарю 520 474,80 грн та з урахування часткових оплат станом на дату звернення позивача за первісним позовом за відповідачем за первісним позовом обліковується заборгованість у розмірі 217 836,81 грн. Поміж тим Орендодавцем зазначено, що за Орендарем обліковується заборгованість у розмірі 217 836,85 грн.
Після подання позовної заяви, ФОП Сторожук Н.П., було отримано грошові кошти на часткове погашення заборгованості перед Позивачем в розмірі 52 000,00 грн., що підтверджується квитанцією, поданою відповідачем за первісним позовом у відзиві.
Як вказує Орендодавець, при оплаті Орендарем грошових коштів, позивач за первісним позовом згідно умов Договору в порядку черговості, зарахував 52 000,00 в якості погашення штрафу. 
З огляду на що позивачем за первісним позовом було сформовано заяву в системі «Електронний суд» про зменшення позовних вимог у відповідності до якої представник просив стягнути з відповідача за первісним позовом заборгованість у розмірі 435 673,70 грн. з яких: оренда 213 875,06 грн.; спожиті комунальні послуги 3961,79 грн.; штраф 217 836,85грн.
У прохальній частині відзиву на позовну заяву представник відповідача за первісним позовом зокрема просив частково задовольнити позовні вимоги позивача Фізичної особи-підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича у розмірі 142 836,85 грн. основного боргу, судовий збір пропорційно сумі основного боргу, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., а в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з ч. 2 ст. 191 ГПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (п. 4 ст. 191 ГПК України).
Судом встановлено, що відзив на позовну заяву підписано адвокатом Демидчук Тетяною Юріївною на підставі ордеру серія АІ№2157108, повноваження адвоката не обмежуються. 
Поміж тим суд звертає увагу представника відповідача за первісним позовом на наступне.
У відзиві на позовну заяву представник Орендаря зазначив, що: «02.03.2026 відбулась особиста зустріч Позивача та Відповідача, Відповідачем було передано грошові кошти - 52 000,00 грн., в рахунок погашення частини заборгованості, та зараховано 25 000,00 грн., гарантійного платежу, запропоновано позитивно для обох сторін вирішити непорозуміння та продовжити подальшу співпрацю».
З огляду на викладене представник визнаючи позовні вимоги в частині 142 836,85 грн вважає, що 52 000,00 грн. зараховано в рахунок погашення частини заборгованості, та зараховано 25 000,00 грн. гарантійного платежу.
Разом з тим позивачем у відповідності до п.п. 3.6.2 п. 3.6 Договору зараховано 52 000,00 грн у другу чергу - штрафні санкції, передбачені законодавством та Договором, а також Орендодавцем не було зараховано 25 000, 00 грн. гарантійного платежу в якості погашення основної заборгованості про що останнім було повідомлено суд.
З огляду на вищевикладене за розрахунком представника відповідача, останній вважає, що у нього обліковується основна заборгованість у розмірі 142 836,85 грн (217 836,85 грн - 52000,00 грн оплата здійснена 02.03.2026 та - 25000,00 грн (гарантійного платежу). Однак в означеному розрахунку міститься математична помилка оскільки при сумуванні 52000,00 грн оплата здійснена 02.03.2026 та - 25000,00 грн (гарантійного платежу) загальна сума складає 77 000,00 грн, а відтак 217 836,85 грн - 77000 = 140 836,85 грн.
Відтак суд не приймає визнання позову в частині основної заборгованості заявленого представником відповідача.
Враховуючи, що позивачем невірно розраховано загальну заборгованість за спірний період у розмірі 217 836,85 грн., яка складається з оренда 213 875,06 грн. та спожиті комунальні послуги 3961,79 грн. з урахуванням п.п. 3.6.2 п. 3.6 Договору, відповідно до якого Орендодавцем зараховано 52 000,00 грн у другу чергу - штрафні санкції, а також п. 3.5 Договору за яким Орендодавець має право утримати гарантійний платіж, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині 217 836,81 грн (оренда плата та спожиті комунальні послуги).
Окрім того позивачем за первісним позовом заявлено штраф у розмірі 100% від суми невиконаних фінансових зобов`язань, що складає 217 836,85 грн.
У відповідності до п. 7.1 та 7.2 Договору, сторони несуть майнову відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором.
В разі прострочення Орендарем сплати орендної плати та інших платежів, передбачених положеннями цього Договору понад 5 днів, останній сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 100% від суми невиконаних фінансових зобов`язань, а також пеню за кожен день прострочення та крім того, відповідно до ст.536 ЦК України та ст.198 ГК України сплачує проценти за користування чужими коштами у розмірі двох облікових ставок НБУ. Оплата пені не звільняє Орендаря від повного виконання своїх обов`язків згідно даного Договору.
Враховуючи вищевикладене з урахуванням того, що відповідачем за зустрічним позовом не заперечується, що у останнього станом на дату звернення з позовною заявою фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича до суду обліковувалась основна заборгованість та з урахуванням того, що судом було встановлено Орендодавцем невірно розраховано орендну плата та спожиті комунальні послуги, суд дійшов висновку, що з фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни підлягає до стягнення штраф у розмірі 165 836,81 грн з урахуванням п.п. 3.6.2 п. 3.6 Договору, відповідно до якого Орендодавцем зараховано 52 000,00 грн у другу чергу - штрафні санкції. В іншій частині слід відмовити.
Стосовно заперечення відповідача за первісним позовом в частині того, що діяльність відповідача за період виникнення заборгованості виникла та підпадає під визначення дію надзвичайних обставин, тому застосування позивачем до відповідача положень п.7.1. Договору та нарахування відповідачу штраф у розмірі 100% від суми невиконаних фінансових зобов`язань 100% штрафу, що становить 217 836,85 грн. є передчасним та така вимога не має бути задоволена судом, суд зазначає наступне.
Розділом 10 Договору сторони визначили наступне.
Сторони цього Договору звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по цьому Договору, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор). Умови звільнення Сторін Договору від відповідальності в результаті дії форс-мажорних обставин не розповсюджуються на грошові зобов`язання Сторін, які виникли до настання форс-мажорних обставин (в т.ч. і на зобов`язання щодо сплати орендної плати) (п. 10.1 Договору).
Під обставинами непереборної сили визнаються зовнішні і надзвичайні події, які не існували під час підписання цього Договору та виникли поза волею Сторін, при умові, що-Сторони не могли перешкодити настанню таких наслідків за допомогою засобів, застосування яких справедливо вимагати і очікувати від Сторони, що зазнала дій обставин непереборної сили (п. 10.2 Договору).
Обставини непереборної сили визнаються, але не обмежуються ними, наступні події: землетруси, повені, пожежі, епідемії, епізоотії, військові дії, страйки (п. 10.3 Договору).
Сторона, що зазнала дії обставин непереборної сили, зобов`язана негайно повідомити іншу Сторону про виникнення, вид та імовірну (можливу) тривалість подій (п. 10.4 Договору).
Якщо обставини непереборної сили будуть тривати більше двох місяців, Сторони повинні вирішити подальшу долю цього Договору (п. 10.5 Договору).
В матеріалах справи відсутні будь-які докази з яких можливо було б встановити, що відповідач за первісним позовом звертався до Орендодавця про настання для останнього надзвичайні події.
Наявні в матеріалах справи акти за 24.02.2026 та 03.03.2026 про відключення електроенергії та перешкоджання здійснення підприємницької діяльності датовані 24.02.2026 та 03.03.2026. У той же час з розрахунку заборгованості та з урахуванням наявних платіжних інструкцій вбачається, що у відповідача до 24.02.2026 була наявна прострочена заборгованість.
В частині змісту самих актів, суд враховує, що Акт від 24.02.2026 засвідчили - Галів В.В. і Пипа О.Л., Акт від 03.03.2026 засвідчили - Заводська Д.В. і Пипа О.Л., однак хто це за особи та чи мали останні належні повноваження та знання для встановлення, що саме Орендодавцем було здійснено відключення орендованого приміщення від електропостачання суду надано не було.
Пунктом 6.3.11 Договору передбачено, що Орендар повинен негайно відключати лінії комунікацій у випадку їх пошкодження або аварій. Якщо Орендар не в змозі це зробити самостійно, він повинен негайно сповістити про це Орендодавця або його представника.
У той же час в матеріалах справи відсутні докази пошкодження або аварій лінії комунікацій.
Як вказує представник позивача за первісним позовом акти про відключення, акт приймання-передачі, позивач бачить вперше і не отримував ці документи жодним іншим чином. 
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази. З огляду на заперечення представника позивача за первісним позовом про отримання означених актів, за відсутності доказів їх надіслання, суд дійшов висновку, що Орендарем не доведено належними доказами відключення орендованого приміщення від електропостачання.
З огляду на викладене первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Стосовно зустрічних позовних вимог фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни до фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича про розірвання договору оренди, суд зазначає наступне.
В ухвалі суду від 13.04.2026, якою було зустрічну позовну заяву фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни, подану в межах справи № 910/2074/26 залишено без руху, зокрема зазначено, що: «В частині викладу обставин суд зазначає, що представник зокрема вказав, що: «04.03.2026 на момент надсилання повідомлення Орендарем Орендодавцю повідомлення про розірвання договору та фактично, враховуючи рівність умов на право на розірвання договору в односторонньому порядку…..»
Поміж тим в матеріалах справи відсутні докази надіслання Акту приймання-передачі орендованого майна від 04.03.2026 та повідомлення про розірвання договору оренди».
У заяві про усунення недоліків зустрічної позовної заяви представник зокрема зазначив: «Водночас, докази: повідомлення про розірвання договору, акт приймання передачі приміщення, акти в яких зафіксовано відсутність електропостачання, містяться в додатках до позовної заяви».
Позивач за первісним позовом заперечуючи стосовно зустрічних позовних вимог зазначив, що відповідач на підтвердження своїх слів в частині передання ключів, повідомлення про розірвання, передання акту, не надає жодного доказу який би хоч якимось чином підтверджував його слова. Ці документи Позивач побачив вперше із Відзивом і не отримував жодним іншим чином. При цьому ці документи подані в суд в рамках заявленого позивачем позову про стягнення коштів не є і не можуть бути належним повідомленням.
В матеріалах справи відсутні докази надіслання повідомлення про розірвання договору та акту приймання передачі приміщення Орендарем на адресу Орендодавця та/або вручення їх особисто.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Вказані положення ЦК України кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України (ГК України).
Згідно з ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори (господарські договори) та інші правочини (угоди).
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами ст. ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зустрічні позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем за первісним позовом відключено електропостачання в орендованому приміщенні, що унеможливило використання приміщення відповідно до його цільових умов з 24.02.2026 до 04.03.2026, фактично відбулась непогоджена зміна істотних умов договору, що на думку представника позивача за зустрічним позовом є підставою для розірвання договору з 04.03.2026, з моменту направлення та вручення повідомлення Орендаря Орендодавцю про розірвання договору оренди.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
У відповідності до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
При вирішенні питання щодо розірвання договору з підстави, передбаченої договором, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно з якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в ін. випадках, встановлених договором або законом.
Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.19 у справі № 927/877/17).
З аналізу змісту ст. 651 ЦК України вбачається, що йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.18 у справі № 910/3568/18, від 17.04.19 у справі № 910/6381/18, від 14.08.19 у справі № 910/8819/18.
Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Наведена правова позиція викладена у постанові у постанові Верховного Суду від 17.04.19 у справі № 910/6381/18, від 28.08.19 у справі № 910/5381/18.
Із вказаного вбачається, що для встановлення можливості розірвання спірного договору необхідно визначити:
- чи були допущені Орендодавцем (відповідач за зустрічним позовом) саме істотні порушення умов такого договору;
- чи наявна шкода і її розмір внаслідок дій (бездіяльності) Орендодавця, а також співвіднести очікуваний результат від укладеного договору та фактичні обставини внаслідок неналежного його виконання.
Таким чином, звертаючись із позовними вимогами щодо розірвання договору, на позивача (в даному випадку за зустрічним позовом) покладається обов`язок зазначити істотні порушення умов спірного договору та шкоду, яка завдана йому (їм) відповідачем (в даному випадку за зустрічним позовом).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові у постанові Верховного Суду від 29.10.19 у справі № 911/2755/18.
Судом у справі встановлено, що умови договору оренди не містять умов розірвання або дострокового припинення в односторонньому порядку вказаного договору зі сторони Орендаря. Таке право закріплене умовами Договору за Орендодавцем, а саме у п. 13.7 Договору.
Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною вказаного договору.
Позивач за зустрічним позовом істотними порушеннями з боку відповідача за зустрічним позовом умов договору вважає відключення Орендодавцем електропостачання в орендованому приміщенні, що унеможливлює використання приміщення за цільовим призначенням та фактично перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності.
У той же час як було зазначено вище, доказів на підтвердження, що у спірному приміщенні дійсно було відключення та у разі якщо таке було здійснено з боку Орендодавця в матеріалах справи відсутнє.
З огляду на викладене, судом визнаються безпідставними у заявленому вигляді доводи позивача за зустрічним позовом та відмовляється в задоволенні зустрічної позовної заяви.
Оскільки сторонами не надано доказів внесення змін чи доповнень до наведеного в тексті цього рішення договору оренди, судом, через не обґрунтованість, відхиляються твердження позивача за зустрічним позовом про будь-які усні домовленості щодо корегування умов договору.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір:
- за первісним позовом покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам;
- за зустрічним позовом на позивача за зустрічним позовом.
Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -
ВИРІШИВ:
1. Первісний позов фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича задовольнити частково.
2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Сторожук Надії Петрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи - підприємця Шмаюн Костянтина Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 213 875 (двісті тринадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн 02 коп., 3961 (три тисячі дев`ятсот шістдесят одна) грн. 79 коп. - комунальні послуги, 165 836 (сто шістдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять шість) грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 4 604 (чотири тисячі шістсот чотири) грн. 08 коп.
3. В іншій частині первісного позову відмовити.
4. У задоволенні зустрічного позову відмовити.
5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2026

Суддя Владислав ДЕМИДОВ