Справа № 372/1497/25 
Провадження 2-а-58/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року  Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Кравченка М.В.
при секретарі Колісник К.С.,
за участю представника позивача Орла П.В.,
представниці відповідача Хлистун О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом генерального директора Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_1 » ОСОБА_2 до адміністративної комісії виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :

21 березня 2025 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява генерального директора Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна» Діасамідзе Давіда Шукрієвича до адміністративної комісії виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої він просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову № 30 від 14.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення, винесену Адміністративною комісією виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. 00 коп. також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. 
B обґрунтування позову зазначив, що він є Генеральним директором повного товариства «Діла Ломбард – Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_1 », центральний офіс Ломбарду знаходиться за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Миру, буд. 9, оф. 181А. 21.02.2025 року об 11 год. 30 хв. до однієї з філій Ломбарду, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов ст. інспектор КП Обухівської міської ради «Обухівська міська варта» Смотрич П.М. і склав на нього протокол № ОМВ 2167 від 21.02.2025 року про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. п. 1.1. п. розділу VII Правил благоустрою населених Пунктів Обухівської міської територіальної громади, затверджених рішенням Обухівської міської ради № 1499-67-VIII від 20 грудня 2024 року. B протоколі щодо суті скоєного правопорушення лише наведено: «Суб`єкти в сфері благоустрою зобов`язані прибирати прилеглі території до підприємств, установ та організацій усіх форм власності, здійснювати благоустрій та постійно утримувати їх в належному санітарному стані. Під час звернення громадян від 21.02.2025 року та раніше складеним протоколом від 24.12.2024 року». Однак ніякого протоколу від 24.12.2024 року на ОСОБА_2 не складалось і ця інформація не відповідає дійсності. Даний протокол складено з порушенням, яке не дає можливості встановити об`єктивну сторону цього правопорушення, його суть, в чому воно полягало та інші об`єктивні обставини у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі.
В судовому засіданні 04.05.2026 року було враховано думку представника позивача Орла П.В., оголошено перерву для надання часу позивачеві подати суду оригінал адміністративного позову з додатками.
Позивач та представник позивача в судове засідання призначене на 06.05.2026 року не з`явились. Позивач подав до суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи без його участі та участі його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. 
Представниця відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що протокол відносно позивача було складено уповноваженою особою та у відповідності до норм чинного законодавства, при цьому позивач відмовився підписувати протокол та надавати пояснення. В подальшому 14.03.2025 року адміністративною комісією виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області було розглянуто складений відносно позивача протокол та винесено постанову, якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 1 700 грн. 00 коп. за порушення правил благоустрою населених пунктів Обухівської міської територіальної громади.
Вислухавши представницю відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
В своєму позові позивач зазначає, що він є Генеральним директором повного товариства «Діла Ломбард – Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна», центральний офіс Ломбарду знаходиться за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Миру, буд. 9, оф. 181А. 21.02.2025 року об 11 год. 30 хв. до однієї з філій Ломбарду, що розташована за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, буд. 114 А, прийшов ст. інспектор КП Обухівської міської ради «Обухівська міська варта» Смотрич П.М. і склав на нього протокол № ОМВ 2167 від 21.02.2025 року про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. п. 1.1. п. розділу VII Правил благоустрою населених Пунктів Обухівської міської територіальної громади, затверджених рішенням Обухівської міської ради № 1499-67-VIII від 20 грудня 2024 року. B протоколі щодо суті скоєного правопорушення лише наведено: «Суб`єкти в сфері благоустрою зобов`язані прибирати прилеглі території до підприємств, установ та організацій усіх форм власності, здійснювати благоустрій та постійно утримувати їх в належному санітарному стані. Під час звернення громадян від 21.02.2025 року та раніше складеним протоколом від 24.12.2024 року». Однак ніякого протоколу від 24.12.2024 року на ОСОБА_2 не складалось і ця інформація не відповідає дійсності.
Загалом, позивач вважає, що даний протокол та постанова складено з порушенням, а саме матеріали справи не містять належних доказів що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були порушені його права, що є, підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до положень ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Судом встановлено наступні обставини. 
На розгляд Адміністративної комісії виконавчого комітету Обухівської міської ради (далі – адміністративна комісія) надійшов протокол про адміністративне правопорушення №ОМВ 2167 від 21 лютого 2025 року, складений інспектором комунального підприємства Обухівської міської варти «Обухівська міська варта» Смотричем П.М. щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як керівника Повного товариства «Діла ломбард-Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна», суть правопорушення: суб`єкти у сфері благоустрою зобов`язані прибирати прилеглі території до установ та організацій усіх форм власності, здійснювання благоустрою та постійно утримувати їх в належному санітарному стані, чим порушив п.п.1.1 п.1 розділу VII Правил благоустрою населених пунктів Обухівської міської громади, затверджених рішенням Обухівської міської ради від 20.12.2024 року № 1499-67-VІІІ.
14 березня 2025 року на засіданні адміністративної комісії було розглянуто вище вказаний протокол з додатками. ОСОБА_2 був присутній на засіданні комісії, надав свої пояснення. Розглянувши подані матеріали, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують правопорушення, повторюваність вчиненого правопорушення, адміністративною комісією винесено постанову № 30 від 14.03.2025 року та накладено на ОСОБА_2 штраф у розмірі 1700 грн. 00 копійок. 
Вище вказану постанову позивач отримав власноручно 17.03.2025 року.
Також, для уникнення подібного факту правопорушення в подальшому, Позивачу було рекомендовано здійснювати утримання прилеглої території у належному стані.
Відповідно до статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено коло осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, а саме за статтею 152 Кодексу посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами.
Виконавчим комітетом Обухівської міської ради уповноваженими особами зі складання протоколів є працівники Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівська міська варта», згідно з рішення виконавчого комітету від 07.11.2017 року №543, що підтверджується копією рішення.
Відповідно до статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол складений інспектором КП ОМР «Обухівська міська варта» за №ОМВ 2167 від 21.02.2025 року містить вказані реквізити.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Протокол про адміністративне правопорушення № ОМВ 2167 від 21.02.2025 року, складений не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення та зроблено відмітку про відмову у отриманні та підпису протоколу. Також у протоколі є пояснення свідків та додано пояснення свідка (копія пояснення додається).
Стаття 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, тобто вона передбачає відповідальність за порушення, які конкретизуються в інших нормативно-правових актах — зокрема, у правилах благоустрою територій населених пунктів, затверджених органами місцевого самоврядування. Тобто дана стаття не містить конкретного опису правопорушень, а лише відсилає до інших нормативних актів (наприклад, рішень міських рад про затвердження правил благоустрою). Це означає, що для застосування цієї статті потрібно звертатися до: Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», місцевих правил благоустрою, технічних стандартів і норм.
Згідно Правилами благоустрою Обухівської міської територіальної громади «суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації всіх форм власності, фізичні особи-підприємці, органи самоорганізації населення, громадяни.
Правила містять загальнообов`язкові на території Обухівської міської територіальної громади норми, за порушення яких винні особи притягуються до відповідальності відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.»
Згідно підпункту 1.1 пункту 1 розділу VII «Суб`єкти в сфері благоустрою зобов`язані:
Прибирати прилеглі території до підприємств, установ та організацій усіх форм власності, в тому числі тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, торгових палаток, лотків та інших споруд, здійснювати благоустрій та постійно утримувати їх в належному санітарному стані.
В разі укладання договору на прибирання та утримання прилеглих територій з підприємствами, які займаються наданням таких послуг, відповідальність за санітарне утримання несуть замовники або виконавці зазначених послуг».
Також Правилами благоустрою Обухівської міської територіальної громади передбачено "Прибирати будівельні матеріали, конструкції та інше з прилеглих територій підприємств, установ, організацій усіх форм власності та приватних домоволодінь терміново не пізніше 24 годин після їх розвантаження. При проведенні тривалих робіт терміни складування будівельних матеріалів погоджувати з відділом житлово-комунального господарства, транспорту та благоустрою виконавчого комітету Обухівської міської ради з написанням гарантійного листа та зазначенням кінцевого терміну зберігання, але не більше трьох місяців при сприятливих погодних умовах".
Межі утримання прилеглих територій підприємств, установ, організацій передбачені додатком до Правилами благоустрою Обухівської міської територіальної громади, де зазначено «20 м від межі земельної ділянки, що надана у власність або знаходиться у користування та до проїжджої частини вулиці».
Застосування статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення є правомірним, оскільки правилами благоустрою передбачено прибирання прилеглої території, а позивач в свою чергу порушив визначені правила.
Зважаючи на вище викладене, протокол №ОМВ 2167 від 21.02.2025 року складений відповідно до діючих норм законодавства, на підставі протоколу і доданих до них матеріалів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують правопорушення, повторюваність вчиненого правопорушення, винесено постанову та накладено штраф відповідно до норм статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Разом з тим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про належне виконання ним вимог законодавства.
Щодо інших доводів позовної заяви, які зводяться до процедурних зауважень складення оскаржуваної постанови, слід врахувати висновок Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18 в якій зазначено: «що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків.
Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
У цій постанові Верховний Суд визначив, що суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Тож, у підсумку, Верховний Суду справі № 1640/3394/18, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
На думку Верховного Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Такі висновки були також висловлені Верховним Судом у постановах від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18, від 16.11.2023 у справі № 300/3110/20 та від 21.12.2023 у справі № 440/2017/20.»
Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Досліджені судом докази вказують на те, що при винесенні постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Органом, що розглянув справу про адміністративне правопорушення та виніс оскаржувану постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу винного і накладено штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті. Суть викладеного у постанові правопорушення відображає диспозицію ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення з посиланням на відповідні норми закону. При цьому, встановлено вину ОСОБА_2 та долучено докази підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.
Позивачем не надано суду жодного об`єктивного доказу на обґрунтування його позиції наявності порушень відповідачем при складанні та розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Доводи позивача зводяться фактично до того, що відповідачем було складено протокол та постанову про адміністративне правопорушення в порушення норм чинного законодавства, однак це не спростовує необхідності виконання ним приписів чинного законодавства з питань благоустрою, його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, з матеріалів справи вбачається дотримання чинного законодавства відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови.
Суд вважав можливим надати належне вмотивування аргументам заявленого адміністративного позову по суті, з метою дотримання права на справедливий суд, принципу повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, а також із врахуванням висновків апеляційного суду та недопущення надмірного формалізму, однак важливим і основним при вирішенні справи суд вважає те, що він пред`явлений неналежним позивачем з огляду на таке.
Після неодноразових змін редакцій адміністративного позову на вирішення суду було передано позовну заяву в редакції з виправленнями, яка надійшла із клопотанням позивача від 05.05.2026 року (а.с.100-104).
У вказаній редакції адміністративного позову позивачем визначено генерального директора Повного товариства «Діла ломбард-Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна» Діасамідзе Давіда Шукрієвича, саме як посадова особа він підписав цей позов, зазначивши своє посаду – генеральний директор та засвідчивши особистий підпис відтиском печатки очолюваної ним юридичної особи - Повного товариства «Діла ломбард-Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна».
Відтак, зважаючи на принцип диспозитивності суд вважає, що позивач визначив свій статус у цій адміністративній справі не як фізична особа, а саме як посадова особа, керівник юридичної особи. 
За Кодексом України про адміністративні правопорушення суб`єктом адміністративного правопорушення може бути осудна фізична особа, яка досягла 16-річного віку (загальний суб`єкт). У деяких передбачених законом випадках до відповідальності також притягають посадових осіб, фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб (спеціальний суб`єкт).
Так, згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Згідно ст.12 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
У спірних правовідносинах до адміністративної відповідальності було притягнуто спеціального суб`єкта адміністративного правопорушення – ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює генеральним директором Повного товариства «Діла ломбард-Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна». 
Усталена практика адміністративних судів чітко розмежовує службову діяльність посадової особи та її статус як суб`єкта адміністративної відповідальності. 
Суд вважає, що у відносинах деліктної відповідальності (притягнення до відповідальності за КУпАП) посадова особа виступає як самостійний суб`єкт права — фізична особа, яка несе персональну відповідальність за свої дії чи бездіяльність. 
Стаття 287 КУпАП надає право оскаржити постанову «особі, щодо якої її винесено». Оскільки суб`єктом правопорушення є конкретний громадянин (із зазначенням його ПІБ та ІПН у самій постанові), то право на позов виникає саме в нього як у людини.
Стаття 46 Кодексу адміністративного судочинства України визначає чітке коло позивачів: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи або суб`єкти владних повноважень. Статусу «посадова особа підприємства» серед суб`єктів звернення КАС України не виділяє. 
Оскільки адміністративна відповідальність носить виключно особистий характер, посадова особа при оскарженні накладеного штрафу чи стягнення виступає в суді виключно як фізична особа (громадянин). Навіть якщо правопорушення було скоєно у зв`язку з виконанням службових обов`язків, це не перетворює особу в судовому процесі на представника органу влади (суб`єкта владних повноважень) чи юридичної особи.
Тобто, належним позивачем у спірних правовідносинах має бути фізична особа – ОСОБА_2 , як особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, а не посадова особа (генеральний директор ПТ), від імені якої було пред`явлено позов.
Отже, неналежність позивача є достатньою та самостійною підставою для відмови у позові.
Відтак, доводи позову про наявність порушень прав чи законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту, під час розгляду справи об`єктивно не підтвердились. 
Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Згідно з ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення яким залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Зважаючи на викладене, достатніх правових і фактичних підстав для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлено, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі ст. 283, 284, 287, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст. 9, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову генерального директора Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна» Діасамідзе Давіда Шукрієвича до адміністративної комісії виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному тексті.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко