Справа №583/4419/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2209/26 	
Категорія - 23 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Черних О.М. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Замченко А.О.,
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Семенової О.С., у справі №583/4419/25 за позовом Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю,
У С Т А Н О В И В:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позову
24 вересня 2025 року Охтирська міська рада Охтирського району Сумської області в особі міського голови Кузьменка П. П. звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ), кадастровий № 5910200000:11:014:0061, площею 73/100 від 0,2326 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 28 днів 9 місяців 2023 року - 6 місяців 2024 року в розмірі 101500,91 грн; земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ), кадастровий № 5910200000:11:014:0061, площею 12/100 від 0,2326 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період 2 дні 7 місяців 2023 року в розмірі 7411,81 грн, а всього 108912,72 грн. 
Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є власницею нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ) загальною площею 1146,9 м2, реєстраційний номер майна 2084529959102 від 03.03.2023, відповідно до договору дарування об?єкта будівництва (будівель) від 03.03.2023, а також була власницею нерухомого майна площею - 262,6 м2, реєстраційний номер майна 2084488159102 від 03.03.2023 та договору дарування об?єкта будівництва від 03.03.2023 (склади) в період з 03.03.2023 до 04.10.2023 до моменту його відчуження на підставі договору купівлі-продажу об?єкта будівництва (склади) від 05.10.2023. 
Вказав, що об?єкти нерухомості розташовані на земельній ділянці комунальної власності кадастровий номер 5910200000:11:014:0061 загальною площею 0,2326 га. 
Внаслідок невжиття з боку відповідачки заходів щодо оформлення права землекористування та оформлення відповідного договору оренди землі міська територіальна громада в особі Охтирської міської ради не отримала плату за використання земельної ділянки у вигляді збережених без достатньої правової підстави коштів орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності. Повідомлення з пропозицією добровільно відшкодувати збитки відповідачкою проігноровано, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2026 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. 
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ), кадастровий № 5910200000:11:014:0061, площею 73/100 від 0,2326 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 28 днів 9 місяців 2023 року - 6 місяців 2024 року в розмірі 101500,91 грн; за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ), кадастровий № 5910200000:11:014:0061, площею 12/100 від 0,2326 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період 2 дні 7 місяців 2023 року в розмірі 7411,81 грн, всього до стягнення підлягає 108912,72 грн. Стягнуто з відповідачки на корись позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн. 
Рішення суду мотивовано тим, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно, у відповідачки виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на вищезазначену земельну ділянку. Проте, відповідачка використовувала земельну ділянку комунальної власності без достатніх правових підстав, не сплачувала за користування земельною ділянкою орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, у результаті чого безоплатно користувалася цією земельною ділянкою, тобто безпідставно набула дохід, отриманий від безпідставно набутого майна.
Короткий зміст апеляційної скарги 
04 травня 2026 року відповідачка ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2026 року подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
Вказала, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем невірно зроблені розрахунки розміру орендної плати.
Вказав, що вона не є єдиним землекористувачем земельної ділянки, а тому для визначення розміру орендної плати потрібно виходити з визначення конкретної площі, яку використовує кожен конкретний орендар. Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги зауваження відповідачки, а прийняв сторону позивача. Позивач провів розрахунок на підставі витягів з технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок з перемноженням на ідеальну частку, яку визначив сам. 
Крім того, зазначив, що відповідно до п.4.1 Положення про порядок оформлення права оренди земельних ділянок, затвердженого рішенням Охтирської міської ради від 25.06.2020 №2006-МР обчислення розміру орендної плати за користування земельними ділянками здійснюється з урахуванням цільового призначення земельної ділянки, коефіцієнту індексації та індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Вказав, що згідно Додатку 2 вказаного рішення ставка орендної плати для земельної ділянки з цільовим призначенням, як у відповідачки земельна ділянка з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) становить 3% від нормативної грошової оцінки, натомість у розрахунку позивач використав ставку 6%, тобто з використанням підвищуючого коефіцієнту К2, відповідно до п.4.3 Положення про порядок оформлення права оренди земельних ділянок, що є незаконним.
Вказав, що позивач надав розрахунок, до якого включив і штрафні санкції, що суперечить чинному законодавству.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 травня 2026 року справу передано судді-доповідачеві – Черних О.М.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 12 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 12 травня 2026 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Короткий зміст відзиву.
25 травня 2026 року Охтирська міська рада Сумської області подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій зазначає, що рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області є обґрунтованим, винесеним на підставі встановлених в судовому засіданні фактичних обставинах справи. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області – без змін.
Позиція апеляційного суду 
У судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи представник позивача та відповідачка не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст.ст.371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності учасників, які не з`явились.
2. Мотивувальна частина
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Мотиви з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам цивільного матеріального та процесуального законодавства України. 

Фактичні обставини справи
Як вбачається з копії договору дарування об`єкта будівництва будівель від 03 березня 2023 року № 171, посвідченого 03 березня 2023 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л.М., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ) загальною площею 1146,9 м2, номер запису про право власності 36574790, реєстраційний номер майна 2084529959102 /а.с. 7/. Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,2326 га з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061, цільове призначення: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27 січня 2025 № НВ-5900088842025 та кадастровим планом земельної ділянки (а.с. 13-16).
Відповідно до договору дарування об`єкта будівництва будівель від 03 березня 2023 року № 172, посвідченого 03 березня 2023 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л.М., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ) загальною площею 262,6 м2, номер запису про право власності 36573918, реєстраційний номер майна 2084488159102 /а.с. 10/. Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,2326 га з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061, цільове призначення: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27 січня 2025 № НВ-5900088842025 (а.с. 13-16).
Відповідно до договору купівлі-продажу об`єкта будівництва (склади) серія НСН № 287377 від 05 жовтня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 об`єкти будівництва (склади), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ) загальною площею 262,6 м2, які розташовані на земельній ділянці площею 0,2326 га з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061 (а.с. 12).
Відповідно до акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17 жовтня 2024 року № 02-09/108, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Охтирської міської ради від 14 листопада 2024 року № 197, розмір збитків, завданих ОСОБА_1 у зв`язку з використанням земельної ділянки без достатньої правової підстави, розташованої по АДРЕСА_2 ), АДРЕСА_3 від 0,2326 га з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061, за період 2 дні 7 місяців 2023 року становить 7411,81 грн (а.с. 49).
Відповідно до акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17 жовтня 2024 року № 02-09/109, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Охтирської міської ради від 14 листопада 2024 року № 197, розмір збитків, завданих ОСОБА_1 у зв`язку з використанням земельної ділянки без достатньої правової підстави, розташованої по АДРЕСА_2 ), АДРЕСА_4 від 0,2326 га з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061, за період 28 днів 9 місяці 2023 року – 6 місяців 2024 року становить 101500,91 грн (а.с. 45).
19 листопада 2024 року за вих. № 01-05/2788 Виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області направив повідомлення ОСОБА_1 разом з копіями актів з визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачами від 17 жовтня 2024 року № 02-09/108 та 02-09/109, яке містило пропозицію у 30-денний термін з дня надходження цього повідомлення розглянути його разом з актами та про результати їх розгляду інформувати Охтирську міську раду. Повідомлено, що у разі визнання заявлених вимог добровільне відшкодування збитків здійснюється в досудовому порядку шляхом укладення договору про відшкодування збитків (а.с. 51).
Застосовані норми права
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 79-1 ЗК України унормовано порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Так, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина 1 статті 79-1). Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (частина 2 статті 79-1 ЗК України).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частини 3-5 статті 79-1).
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (частина 9 статті 79-1).
Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Частиною 1статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу(частина 1ст. 124 ЗК України).
Згідно із статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Виникнення права власності на будинок, будівлю або споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок з оформлення права на земельну ділянку.
Поряд із цим встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ) площею 1146,9 м2 та площею 262,6 м2. Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,2326 га з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061, цільове призначення: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27 січня 2025 № НВ-5900088842025. 
В силу ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Відповідачка ОСОБА_1 не була власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Зі змісту глави 15, статей 120,125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 ЦК України слідує, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, що регулюються главою 83 ЦК України.
Згідно з частиною 1статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.
Кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Разом з цим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).
Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Вказані правові позиції при розгляді аналогічних спорів неодноразово наводилися у висновках, викладених Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 17.10.2018 у справі № 922/2972/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 13.02.2019 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.
З матеріалів справи вбачається, що договір оренди спірної земельної ділянки між Охтирською міською радою Сумської області та відповідачкою ОСОБА_1 не укладався, право оренди відповідно до закону не зареєстровано. А отже у заявлений період 28 днів 9 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року між Охтирською міською радою та ОСОБА_1 не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061, площею 0,2326 га, а відповідачка її використовувала без укладання договору оренди земельної ділянки, не сплачуючи при цьому орендну плату та фактично збільшуючи свої доходи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 правомірно володіючи майном площею 1146,9 м2 та площею 262,6 м2, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви - АДРЕСА_1 ), на земельній ділянці площею 0,2326 га з кадастровим номером 5910200000:11:014:0061, користувалася спірною земельною ділянкою на якій зазначене майно знаходиться. Доказів протилежного суду не надано. А оскільки відповідачка не є власником спірної земельної ділянки та не може бути постійним землекористувачем, вона не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином, єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача є орендна плата. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у ОСОБА_1 виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Остання протягом тривалого часу цього обов`язку не виконувала, а отже без законних підстав зберігала у себе майно - кошти за оренду землі.
Отже, колегія суддів погоджується з висновки суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів з ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою, яка належить до комунальної власності. 
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно невірного застосування ставки орендної плати 6% замість 3% від нормативної грошової оцінки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідно до розділу 4 Положення про порядок оформлення права оренди земельних ділянок, затвердженого рішенням Охтирської міської ради від 25 червня 2020 року № 2006-МР, обчислення розміру орендної плати за користування земельними ділянками здійснюється з урахуванням цільового призначення земельної ділянки, коефіцієнту індексації та індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку.
Пунктом 4.3 цього Положення передбачено, що обчислення розміру орендної плати за користування сформованими земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства без документів, що посвідчують право оренди, здійснюється із застосуванням ставки орендної плати, відповідної категорії земель, з підвищеним коефіцієнтом К2, але не більше 12% від нормативної грошової оцінки земель.
Щодо нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки
Колегія суддів враховує, що відповідно до ст.ст. 13, 15, 18, 20, 23 Закону України «Про оцінку земель», ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру орендної плати за землю використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Нормативна грошова оцінка проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (п.289.1 ст.289 ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 ПК України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно з п.п. 288.5, 288.5.1, 288.5.2 ст.288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки та граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.
Статтею 1 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ст. 13 Закону).
З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок і, як наслідок, розмір земельного податку та ставок орендної плати за землю є способом регулювання уповноваженими органами плати за користування землею в межах та на виконання норм ПК України.
Положеннями пункту 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Отже, нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.
Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель»).
Згідно з висновками, наведеними у постановах Верховного Суду від 18.12.2019р. у справі №804/937/16, від 23.06.2022р. у справі №160/8668/19, вказано, що нормами ПК України (п. 289.2 ст. 289) прямо передбачено, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти розраховує Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і їх чинність не залежить від того, чи іншого рішення ради. На відповідні коефіцієнти індексується нормативна грошова оцінка, яка є чинною у відповідний період. Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах.
Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (постанови Верховного Суду від 09.12.2021 у справі № 922/4264/20, від 10.01.2024 у справі № 712/7879/22).
Відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 №1147, нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначається шляхом множення відповідних коефіцієнтів, зокрема Кні - добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період від затвердження нормативу капіталізованого рентного доходу до дати проведення оцінки.
Згідно з п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.
Згідно із ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Як зазначалося вище, Постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2021 за №1147 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Вказана Методика встановлює методологічні засади проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка застосовується у випадках, визначених Законом України «Про оцінку земель».
Об`єктом нормативної грошової оцінки є земельні ділянки усіх категорій та форм власності в межах території територіальної громади (або її частини). Межі території територіальної громади, а також межі населених пунктів (сіл, селищ, міст), що входять до складу територій територіальних громад, використовуються на підставі відомостей Державного земельного кадастру, а у разі, коли відомості про такі межі не внесені до Державного земельного кадастру, - на підставі проектів формування території і встановлення меж сільських, селищних рад або інших матеріалів, за якими відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх затвердження, здійснювалося встановлення (зміна) їх меж. У разі відсутності таких матеріалів і до моменту внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі сіл, селищ, міст відомостями про такі межі, а також межі території територіальної громади (сільської, селищної, міської) ради вважаються дані, що збігаються з межами, відображеними на індексних кадастрових картах (планах) сіл, селищ, міст, районів згідно з відомостями Державного земельного кадастру, а межами територіальної громади вважаються дані згідно із зовнішніми межами юрисдикції ради територіальної громади (населених пунктів), що увійшли до її складу.
Отже, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (Цн) визначається за певною формулою: Цн = Пд х Нрд х Км1 х Км2 х Км3 х Км4 х Кцп х Кмц х Кні, де Пд - площа земельної ділянки, квадратних метрів; Нрд - норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі згідно з додатком 1 до Методики; Км1 - коефіцієнт, який враховує розташування території територіальної громади в межах зони впливу великих міст; Км2 - коефіцієнт, який враховує курортно-рекреаційне значення населених пунктів; Км3 - коефіцієнт, який враховує розташування території територіальної громади в межах зон радіаційного забруднення; Км4 - коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки; Кцп - коефіцієнт, який враховує цільове призначення земельної ділянки відповідно до відомостей Державного земельного кадастру; Кмц - коефіцієнт, який враховує особливості використання земельної ділянки в межах категорії земель за основним цільовим призначенням; Кні - добуток коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період від затвердження нормативу капіталізованого рентного доходу до дати проведення оцінки.
Позивачем надано суду розрахунок безпідставно збережених коштів за користування відповідачкою земельною ділянкою, площею 2326 кв.м (73/100 за період 9 місяців 28 днів 2023 та 6 місяців 2024 роки на суму 101500,91 грн та 12/100 за період 7 місяців 2 дні 2023 на суму 7411,81 грн), виходячи з даних про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки (а.с. 42-44).
Наданий розрахунок відповідачкою не спростований.
Суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок за спірний період, встановивши його відповідність вимогами законодавства, дійшов вірного висновку, що сума безпідставно збережених коштів підлягає стягненню з відповідача, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
При цьому апеляційний суд враховує, що відновлення порушених прав Охтирської міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які остання мала б сплатити за звичайних умов як і фактичних добросовісний землекористувач. До вказаних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 та № 922/5468/14, а також Вищий господарський суд України у постановах: від 21.07.2016 у справі № 922/208/15, від 12.01.2017 у справі № 922/51/15, від 04.11.2017 у справі № 922/210/15, Верховний Суд у постанові від 09.04.2020 у справі №908/848/18 по аналогічним справам.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Висновки суду апеляційної інстанції
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого рішення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області 02 квітня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 18 червня 2026 року.

Головуючий -  	О.М. Черних	

Судді: В.І. Криворотенко 

А.О. Замченко