Справа № 211/6340/26
Провадження № 3/211/1610/26
П О С Т А Н О В А 
іменем України

24 червня 2026 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Юзефович І.О. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП,
встановив:
До Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ВАД №962612 від 05.06.2026 року, згідно якого 05.06.2026 приблизно о 08год. 40хвил. ОСОБА_1 за адресою м. Кривий Ріг, вул. Залізничників, 1 здійснював торгівлю з рук огірками у розмірі 20кг., чим порушив законодавство України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.160 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.160 КУпАП розглядаються у триденний строк.
За наведених обставин суддя мав вжити всіх заходів для вирішення справи у строки, визначені КУпАП, і без порушення прав і гарантій, якими користується ОСОБА_2 . 
Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. В свою чергу, ОСОБА_1 достеменно знаючи про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, не вжив заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Зазначене дає підстави і зобов`язує суддю розглянути справу без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не з`являється в судове засідання.
Дослідивши письмові матеріали справи суддя приходить до наступного.
Частиною 1 статті 160 КУпАП передбачена відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 здійснював торгівлю з рук у невстановленому місці, але в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що це місце невстановлене для продажу. Доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 здійснював торгівлю саме у невстановленому для цього місці при вказаних в протоколі обставинах, суду не надано.
Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП є здійснення торгівлі поза торгівельними об`єктами. Перелік та визначення торгівельних об`єктів зазначено в Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів (далі - Порядок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006р. №833.
Диспозиція ст.160 КУпАП є бланкетною, і в разі вчинення правопорушення, склад якого передбачений цією статтею, слід застосовувати положення Порядку, дія якого поширюється на правовідносини в сфері торгівельної діяльності.
Але суть правопорушення, яка зазначена поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 не містить посилань на положення Порядку, дія якого порушується на правовідносини в сфері торгівельної діяльність.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Об`єктом правопорушення, передбаченого даною статтею, є суспільні відносини в сфері торгівельної діяльності, яка повинна здійснюватися у відповідності до Порядку та Правил, затверджених органами центральної виконавчої влади та виконавчими органами місцевого самоврядування.
Торгівля це вид господарської діяльності, що передбачає купівлю та продаж товарів, послуг, або цінностей з метою отримання прибутку. Вона являє собою процес обміну, де одна сторона передає товар або послугу, а інша сплачує за це.
Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, полягає у торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима.
Проте з матеріалів справи не вбачається саме здійснення ОСОБА_1 торгівлі та отримання ним прибутку.
Вказане свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП.
Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 торгував у невстановленому місці, до матеріалів адміністративної справи не додано жодних доказів на підтвердження факту такої торгівлі.
Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).
Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, -
постановив:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.160 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:	  	І.  О.  Юзефович