ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026	Справа № 910/3009/26	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ-Пром» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Димовент Плюс» 
про стягнення 182 410, 54 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Пром» (далі - ТОВ «АВ-Пром», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Димовент Плюс» (далі - ТОВ «Димовент Плюс», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 182 410, 54 грн за договором поставки № 42915052/01 від 17.11.2025.
Позов мотивований тим, що на виконання умов зазначеного договору позивач сплатив відповідачу попередню оплату за товар у сумі 200 244,73 грн, однак, відповідач порушив свої зобов`язання, товар поставив лише частково - на суму 80 075,94 грн, решту сплачених позивачем коштів - не повернув.
У позові ТОВ «АВ-Пром» просить стягнути з ТОВ Димовент Плюс» передоплату в сумі 120 168,79 грн, пеню в сумі 9 946,03 грн, штраф у сумі 50 000,00 грн та інфляційні втрати в сумі 2 295,72 грн, що разом складає 182 410,54 грн. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2026 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.
Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Установлено, що 17.11.2025 між ТОВ «АВ-Пром» (покупець) та ТОВ Димовент Плюс» (постачальник) був укладений договір поставки № 42915052/01 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність покупцю будівельні матеріали з найменуванням, кількістю, асортиментом і за ціною згідно рахунків-фактур та видаткових накладних, а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п. 1.1 договору).
Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість договору визначається сумою, вказаною в специфікаціях (додатки) або рахунках, підписаних сторонами в рамках строку дії даного договору.
У п. 2.2 договору визначено, що покупець здійснює оплату за товар на підставі виставлених постачальником рахунків-фактур наступним чином: 50% - шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника протягом трьох днів з моменту підписання договору; 50% - другий платіж протягом двох банківських днів з моменту отримання покупцем від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження.
Відповідно до п. 3.1 договору товар постачається на умовах DDP зі складу постачальника, відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» Міжнародної Торгової Палати в редакції 2010 року.
Пунктом 3.6 договору передбачено, що строк виготовлення товару становить 15 робочих днів з дати отримання передоплати в розмірі 50% від вартості замовленого товару.
Згідно з п. 3.9 договору датою поставки є дата відмітки покупця або його уповноваженого представника на товаросупровідних документах про отримання товару.
За змістом п. 4.2.1, 4.3.1 договору постачальник зобов`язаний поставити і передати товар у власність покупцю з усіма необхідними супроводжуючими документами. Покупець зобов`язаний своєчасно здійснити розрахунок за товар відповідно до умов договору.
Згідно з п. 7.1 договору господарські зобов`язання сторін цього договору, що виникли на його підставі, існують з дня його підписання сторонами та діють до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами. 
Специфікацією № 1 до договору сторони погодили найменування, кількість, асортимент товару, який буде поставлятись на загальну суму 200 244,73 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач здійснив два платежі, перерахувавши відповідачу 100% попередньої оплати за товар на суму 200 244,73 грн, шо підтверджується платіжними інструкціями № 11997 від 18.11.2025 на суму 100 122,37 грн та № 12401 від 19.12.2025 на суму 100 122,37 грн.
Отже, за умовами п. 3.6 договору, відповідач повинен був виготовити та відвантажити товар протягом 15 робочих днів з дня отримання 50% передоплати, тобто до 09.12.2025. 
Проте, зі свого боку, ТОВ Димовент Плюс» здійснило поставку товару лише на загальну суму 80 075,94 грн, що вбачається з видаткових накладних № 878 від 15.12.2025 на суму 24 177,84 грн та № 878/01 від 20.12.2025 на суму 55 898,10 грн. 
Таким чином частина товару на суму 120 168,79 грн (200 244,73 - 80 075,94) залишилась непоставленою.
21.01.2026 позивач звернувся до відповідача з претензією № 2001 щодо повернення передоплати на суму 120 168,79 грн у зв`язку з непоставкою товару, яка залишилась відповідачем без відповіді та задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували поставку відповідачем товару чи повернення позивачу оплати за непоставлений товар в сумі 120 168,79 грн.
За таких обставин, оскільки відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором поставки не надав, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «АВ-Пром» про стягнення передплати в сумі 120 168,79 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Окрім попередньої оплати позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 9 946,03 грн та штраф у сумі 50 000,00 грн, нараховані за порушення договірного зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з п. 6.2.1, 6.2.2 договору за порушення строків поставки сплачує на користь покупця неустойку у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми непоставленого товару. Крім пені, зазначеної в п. 6.2.1 договору, постачальник у випадку порушення строків поставки товару покупцеві, зазначених в п. 3.6 договору, зобов`язується на вимогу замовника, протягом 5 календарних днів сплатити штраф у розмірі 50 тисяч гривень.
Проте слід зазначити, що зі змісту вказаного положення договору, на який посилається позивач, слідує, що ним встановлюється відповідальність постачальника за порушення строків поставки, допущене останнім при виконанні такого зобов`язання, а не в разі відмови від його виконання (поставки товару).
Тобто заявлені позивачем штрафні санкції можуть бути застосовані лише у тому випадку, коли покупець не відмовляється від прийняття товару, а очікує на його належну поставку. Разом з тим у даному випадку однією з вимог позивача є повернення йому попередньої оплати та відмова покупця від подальшої поставки цього товару. 
Характер правових відносин поставки виключає одночасне існування у постачальника обов`язків поставити товар та повернути попередню оплату. У цьому випадку наявність одного зобов`язання одночасно виключає наявність іншого (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 910/7012/23).
Таким чином встановлені законом правові наслідки вимог про повернення попередньої оплати не передбачають відповідальності постачальника у разі порушення строків поставки, оскільки, вимагаючи повернення коштів попередньої оплати, покупець тим самим задовольнився, відмовився від поставки та прийняття товару, а також відмовився від подальшого виконання договору постачальником.
За таких обставин, оскільки позивач обрав варіант поведінки у вигляді вимоги щодо повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар, що не передбачає подальше дотримання умов договору щодо своєчасної поставки товару, то відповідні умови цього договору не застосовуються, відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 9 946,03 грн та штрафу в сумі 50 000,00 грн задоволенню не підлягають.
Також за порушення зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 2 295,72 грн, нараховані за період з 10.12.2025 по 18.03.2026.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зі змісту статей 612, 625 ЦК України вбачається, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Перевіривши наданий ТОВ «АВ-Пром» розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що позивач неправильно визначив період їх нарахування, оскільки не врахував умови п. 3.6 договору щодо 15-денної відстрочки поставки товару з дня здійснення покупцем попередньої оплати. 
У даному випадку, враховуючи, що позивач здійснив оплату 18.11.2025 на суму 100 122,37 грн та 19.12.2025 на суму 100 122,37 грн, то правильним періодом нарахування інфляційних втрат буде: 05.12.2025 по 14.12.2025 на суму 100 122,37 грн; 15.12.2025 по 19.12.2025 на суму 75 944,53 грн; 20.12.2025 по 18.03.2026 на суму 20 046,43 грн та 04.01.2026 по 18.03.2026 на суму 100 122,37 грн.
Таким чином, за розрахунком суду, інфляційні втрати будуть складати 4 280,91 грн, однак, оскільки в силу положень ч. 1 ст. 14 ГПК України суд не може вийти за межі заявленого позову, вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі - у сумі 2 295,72 грн.
За таких обставин, з урахуванням відмови суду в частині штрафних санкцій, позовні вимоги ТОВ «АВ-Пром» підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ-Пром» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Димовент Плюс» про стягнення 182410,54 грн задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Димовент Плюс» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, корп. 3, офіс 2, ідентифікаційний код 45523865) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ-Пром» (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Поштова, буд. 9, ідентифікаційний код 42915052) попередню оплату в сумі 120 168 (сто двадцять тисяч сто шістдесят вісім) грн 79 коп., інфляційні втрати в сумі 2 295 (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн 72 коп. та судовий збір у сумі 2 234 (дві тисячі двісті тридцять чотири) грн 31 коп.
У решті вимог - відмовити. 
Повне судове рішення складене 8 червня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Головіна К. І.