Справа № 683/713/26
2/683/873/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої – судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/713/26, 2/683/873/2026 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, 

в с т а н о в и в:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 відносилось до майна колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_2 – голова двору, його дружина ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_2 – члени двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому – по 1/3 частині. Однак, право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_2 , про що 03 січня 1990 року йому видано свідоцтво про право власності на житловий будинок. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її брат ОСОБА_2 , тому до нього перейшло в порядку спадкування після смерті сестри ОСОБА_2 право на належну їй, як члену майна колгоспного двору, 1/3 частину зазначеного будинковолодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його син ОСОБА_4 , тому до нього перейшло належне спадкодавцю право на 2/3 частини спірного будинковолодіння. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла також ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син ОСОБА_4 , тому до нього перейшло належне спадкодавиці право на 1/3 частину спірного будинковолодіння. 
Отже, за життя ОСОБА_4 в порядку спадкування набув право на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 , однак належним чином не оформив своїх спадкових прав, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. 
Позивачка вказує, що вона є рідною сестрою ОСОБА_4 та єдиною його спадкоємицею за законом, оскільки у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Інші спадкоємці відсутні.
При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_2 , який був не єдиним членом майна цього колгоспного двору. 
Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні права на спадкове майно, тому позивачка звернулась за захистом своїх прав до суду і просить визнати за нею право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Позивачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, повноваження на представництво своїх інтересів у даній справі надала адвокату Кравчуку В.М. 
У судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Кравчук В.М., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. 
Відповідач – Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 побудований до 1990 року і відноситься до суспільної групи – колгоспний двір. 
03 січня 1990 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та зазначено, що цей будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 . 
Цього ж дня право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим №92.
Згідно виписки з погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки с. Губча, наданої Губчанським старостинським округом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за №22-10/94 від 20 серпня 2025 року, домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_2 – голова двору, його дружина ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_2 – члени двору. 
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. 
Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:
- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; 
- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;
- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. 
Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи – колгоспний двір й станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/3 частині (1 : 3 = 1/3). 
Отже, частка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спірному будинковолодінні становила по 1/3 частині. 
Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. 
З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року – застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). 
Згідно ст.530 ЦК УРСР в редакції 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і збоку матері (друга черга). 
Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. 
За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння
спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була рідною сестрою для ОСОБА_2 . 
Згідно довідки Губчанського старостинського округу Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №22-10/40 від 29 квітня 2026 року після смерті ОСОБА_2 фактично в управління та володіння спадковим майном з 31 травня 1997 року вступив її рідний брат ОСОБА_2 . 
За повідомленням Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №424/01-18 від 17 березня 2026 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у період 1997-2004 роках не заводилась. 
За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №84533204 від 17 березня 2026 року у період з 2004 року по дату формування вказаної довідки спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 також не заводилась. 
Таким чином, ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом другої черги після смерті рідної сестри ОСОБА_2 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. 
До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла належна їй як члену майна колгоспного двору 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівля і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Проте, ОСОБА_2 не оформив свої спадкові права на вказану частину житлового будинку, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. 
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). 
Отже, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.
Згідно архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №1910/01-15 від 07 жовтня 2025 року по документам архівного фонду Старокостянтинівської державної нотаріальної контори встановлено, що до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 заведена спадкова справа №855/2007 від 20 листопада 2007 року.
Згідно заповітного розпорядження ОСОБА_2 , посвідченого 30 січня 2003 року Губчанською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області за №22, усе належне йому на день смерті майно він заповів своєму синові ОСОБА_4 
22 грудня 2008 року та 27 лютого 2009 року спадкоємцю за заповітом ОСОБА_4 
видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) та на грошові вклади відповідно. 
В матеріалах спадкової справи наявна також заява дружини ОСОБА_2 – ОСОБА_3 від 22 грудня 2008 року про відмову від 1/2 частки у праві спільної сумісної власності та про відмову від видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 
Отже, ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем за заповітом до усього майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, а тому він в порядку спадкування набув право власності на належні ОСОБА_2 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частина належала йому як члену майна колгоспного двору, а іншу 1/3 частину він набув в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_2 . 
Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 .
На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_4 
08 жовтня 2014 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №670/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулась її донька ОСОБА_1 , а 23 січня 2015 року звернувся також її син ОСОБА_4 . 
24 січня 2015 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про відкликання своєї заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та про відмову від спадщини після смерті матері. 
Отже, єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_4 , який прийняв спадщину та отримав 29 липня 2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом на належну матері земельну ділянку. 
До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , право на яку ОСОБА_3 набула як член майна колгоспного двору. 
Отже, ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 набув право на 1/3 частину вказаного житлового будинку, однак за життя не оформив своїх спадкових прав на це майно. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер. 
На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 . 
09 травня 2025 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №264/2025 до майна померлого ОСОБА_4 , з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 09 травня 2025 року звернулась лише його рідна сестра ОСОБА_1 . 
22 жовтня 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. на ім`я ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні ОСОБА_4 земельні ділянки. 
До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , 2/3 частини якого ОСОБА_4 набув в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , а 1\3 частину – в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , однак не оформив своїх спадкових прав на вказаний житловий будинок, оскільки помер. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом другої черги після смерті рідного брата ОСОБА_4 , прийняла спадщину у встановленому законом порядку, тому до неї в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 перейшло право на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

23 жовтня 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено позивачці в оформленні спадщини на вищезазначене будинковолодіння через те, що зі змісту свідоцтва про право власності на житловий будинок вбачається, що житловий будинок є майном колгоспного двору, яке належить усім членам колгоспного двору, а не лише ОСОБА_2 , який був головою цього двору. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Враховуючи, що спірний житловий будинок є майном колгоспного двору і після смерті усіх його членів у порядку спадкування право власності на цей будинок за життя набув ОСОБА_4 , тому позивачка, як єдина спадкоємиця за законом другої черги до майна померлого ОСОБА_4 набула право власності на цей житловий будинок. 
З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . 
Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, код ЄДРПОУ 02901138. 

Текст рішення складено 01 червня 2026 року. 

Суддя: