ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2026 року справа №200/5290/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі № 200/5290/25 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у розмірі 22 667, 42 грн –

У С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у розмірі 22 667, 42 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 навчався в Донецькому державному університеті внутрішніх справ. Наказом ректора Донецького державного університету внутрішніх справ від 06.07.2022 № 285 о/с курсанта ОСОБА_1 було відраховано з університету та звільнено зі служби в Національній поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. На переконання позивача, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, є підставою відшкодування особою витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, яке здійснює підготовку поліцейських, що і зумовило звернення позивача до суду.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд:
стягнути з ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ (на рахунок Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, р/рахунок: UA128201720313261009201000675, ЄДРПОУ 08571423) вартість його утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 22 667, 42 грн та судового збору в сумі 2 422, 40 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі № 200/5290/25 у задоволенні позову – відмовлено. 
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що фактично, Позивач виконав умови передбачені пунктом 5 Порядку направивши Відповідачу повідомлення № 197/7-2025 від 08 січня 2025 року про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з його утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ та договір про розстрочення платежу витрат на утримання, який запропоновано укласти у разі неможливості відшкодування витрат у 30-ти денний термін за останньою відомою Позивачу адресою Відповідача, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.
Позивач був позбавлений можливості направити особі повідомлення із подальшим його врученням, у зв`язку із тимчасовою окупацією окремих територій України, що є об`єктивною (непереборною) обставиною, незалежною від волі та поведінки Позивача, а Відповідач не міг отримати та не отримував вказаний лист. Таким чином, вказаний пункт Порядку станом на сьогодні, у зв`язку із введенням воєнного стану по всій території держави – є колізійним, оскільки Позивач відповідно до вимог виконує всі дії, що залежні від нього, проте не може вважатися відповідальним за їх ефективність та отриманий результат чи відсутність будь-якого результату. 
Зокрема, Позивач вважає, що в умовах воєнного стану існують об`єктивні перешкоди для належної реалізації механізму, передбаченого пунктом 5 Порядку. Направлення повідомлення за останньою відомою адресою Відповідача, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, автоматично унеможливлює його фактичне отримання та своєчасне реагування на вимоги Позивача. Крім того, правова невизначеність у застосуванні норм Порядку створює ситуацію, за якої одна сторона, яка по суті виконує свої обов`язки (Позивач) – не може гарантувати ефективність процедур, що є необхідними передумовами для подальшого стягнення витрат у судовому порядку. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 15 серпня 2021 року по 06 липня 2022 року навчався в Донецькому державному університеті внутрішніх справ, про що свідчать витяги з наказів від 20.07.2021 № 361 о/с та від 06.07.2022 № 285 о/с.
Наказом ректора Донецького державного університету внутрішніх справ від 06.07.2022 № 285 о/с курсанта ОСОБА_1 було відраховано з університету та звільнено зі служби в Національній поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Відповідно до довідки витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 15.08.2021 до 06.07.2022 навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ, заборгованість складає 22 667, 42 грн., в тому числі: грошове забезпечення – 1 584, 62 грн., речове забезпечення – 10 683, 28 грн., продовольче забезпечення – 7 289, 50 грн., комунальні витрати – 3 110, 02 грн. 
Листом від 24.05.2025 № 7543/07-2023 позивачем було направлено на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) повідомлення, в якому було запропоновано відповідачу в добровільному порядку відшкодувати вартість утримання у закладі освіти зі специфічними умовами навчання у сумі 22 667, 42 грн. на зазначені у цьому листі реквізити.
Вказаний лист повернуто позивачу 04.06.2025 з відміткою “Територія окупована”.
З метою стягнення з відповідача витрат на його утримання, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, судом першої інстанції зазначено наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі – Закон № 580-VIII).
За ч. 4 ст. 74 Закону № 580-VIII особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі – Порядок № 261).
Цей Порядок № 261 визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
За п. 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.
Згідно з п. 3 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Відповідно до п. 5 Порядку № 261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Отже, відповідач несе зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі.
За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 30 серпня 2022 року у справі № 480/8200/20 відповідно до статті 74 Закону України “Про Національну поліцію” та пункту 8 Порядку № 261 право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
Отже, відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, задля того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.
Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
За ч. 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт надсилання та отримання відповідачем повідомлення про відшкодування витрат.
Місцем реєстрації відповідача є адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Земнухова, буд. 129.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, м. Маріуполь включено до переліку тимчасово окупованих територій України, дата початку тимчасової окупації – 21.05.2022.
Судом встановлено, що на сайті АТ “Укрпошта” наявна інформація про те, що відділення поштового зв`язку у м. Маріуполь тимчасово не функціонують. Така інформація є загальновідомою.
Тобто, повідомлення про відшкодування витрат на навчання, яке направлялось позивачем у травні 2025 року листом з міста Кропивницький Кіровоградської області на тимчасово окуповану територію (за місцем реєстрації відповідача), за умови нездійснення поштових пересилань на таку територію, не може вважатися врученим. Таким чином, відповідачу не було запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі № 200/5290/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі № 200/5290/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв