ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

06 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/524/26	

Луганський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качанка О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі також - відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 134950029365 від 23.02.2026 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за професіями і посадами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди безпосередньої зайнятості з повним робочим днем в шахті з 21.06.1999 по 30.12.1999, з 01.01.2000 по 31.05.2000, з 13.05.2002 по 31.12.2002, з 01.03.2003 по 28.05.2003, з 29.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.06.2004, з 21.09.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 29.12.2005, з 01.03.2007 по 31.12.2007, з 06.01.2008 по 31.12.2008, з 05.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 30.05.2016, з 01.06.2016 по 25.09.2016, з 01.10.2016 по 24.10.2016, з 01.11.2016 по 29.04.2017, з 01.05.2017 по 27.04.2018, з 01.05.2018 по 31.12.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати подання заяви про призначення пенсії, тобто з 16.02.2025.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 16.02.2026 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
23.02.2026 позивач отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 134950029365 від 23.02.2026 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах.
Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 06.04.2026 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
16.02.2026 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Страховий стаж за наданими документами, з урахуванням пільгового стажу, становить 48 років 09 місяців 6 днів, у тому числі: пільговий стаж за списком № 1 склав 19 років 3 місяці 17 днів; пільговий стаж відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» за наданими документами становить 05 років 11 місяців 23 дні.
До пільгового стажу не врахований період роботи з 09.04.1996 по 04.08.1996 (по дату, з якої зобов`язано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року зарахувати до пільгового стажу період роботи з 05.08.1996 по 19.05.1997) у зв`язку з тим, що дата заповнення трудової книжки 13.05.2002 значно пізніша записів 1-2.
На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області винесено рішення № 134950029365 від 23.02.2026 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Отже, відповідач вважає, що при визначенні права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-IV, діяв в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Також, відповідач посилається на дискреційність його повноважень в частині призначення особам пенсії, а тому вказує на безпідставність відповідних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача призначити йому пенсію.
Ухвалою суду від 24.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 30.04.2026 долучено до матеріалів справи подані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області докази.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, карткою платника податків та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.03.2026 № 2505177.
16.02.2026 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.
Вказану заяву за принципом екстериторіальності направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.02.2026 № 134950029365 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.
В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вік заявника на дату звернення - 47 років. Страховий стаж за наданими документами, з урахуванням пільгового стажу, становить 48 років 09 місяців 6 днів, у тому числі: пільговий стаж за списком № 1 склав 19 років 3 місяці 17 днів, пільговий стаж відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років», за наданими документами становить 05 років 11 місяців 23 дні. До пільгового стажу не врахований період роботи з 09.04.1996 по 04.08.1996 (по дату, з якої зобов`язано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року зарахувати до пільгового стажу період роботи з 05.08.1996 по 19.05.1997) у зв`язку з тим, що дата заповнення трудової книжки 13.05.2002 значно пізніша записів 1-2.
Отже, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV від 09.07.2003, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті (абзац другий частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV).
Подібні за змістом положення містяться у статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Судом встановлено, що станом на момент звернення за призначенням пенсії, ОСОБА_1 досяг віку 47 років, як вказано відповідачем зарахований ним страховий стаж позивача склав 48 років 09 місяців 6 днів, у тому числі: пільговий стаж за списком № 1 склав 19 років 3 місяці 17 днів, пільговий підземний стаж 05 років 11 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії у відповідності до положень частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.
Водночас, в межах перевірки визначених позивачем у позовній заяві спірних періодів його роботи, суд зазначає таке.
Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (далі - Постанова № 202) затверджено список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Список).
Згідно з розділом І Списку до відповідних робіт і професій відносяться - підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Слід також вказати, що суд здійснює розгляд даної справи виключно в межах заявлених позовних вимог та визначених позивачем спірних періодів його роботи, у відповідності до принципу диспозитивності, закріпленому в статті 9 КАС України.
Отже, з дослідження трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 в межах спірних періодів роботи, судом встановлено, що позивач у періоди:
- з 21.06.1999 по 30.12.1999 та з 01.01.2000 по 31.05.2000 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахта «Гірська» ДП ДХК «Первомайськвугілля»;
- з 13.05.2002 по 31.12.2002, з 01.03.2003 по 28.05.2003, з 29.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.06.2004 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею у структурному підрозділі «Шахта Гірська» ДП «Первомайськвугілля»;
- з 21.09.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2005 по 29.12.2005 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею та гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею у структурному підрозділі «Шахта Гірська» ДП «Первомайськвугілля»;
- з 01.03.2007 по 31.12.2007, з 06.01.2008 по 31.12.2008, з 05.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 30.05.2016, з 01.06.2016 по 25.09.2016, з 01.10.2016 по 24.10.2016, з 01.11.2016 по 29.04.2017, з 01.05.2017 по 27.04.2018, з 01.05.2018 по 31.12.2021 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, помічником начальника дільниці шахтового транспорту, виконуючого роботи у підземних умовах повний робочий день, майстром гірничим підземної дільниці шахтового транспорту з повним робочим днем під землею, виконуючим обов`язки начальника дільниці шахтового транспорту, виконуючим роботи у підземних умовах повний робочий день, начальником дільниці шахтового транспорту, виконуючим роботи у підземних умовах повний робочий день у ВП «Шахта Гірська» ДП «Первомайськвугілля».
При цьому щодо останніх вищезазначених періодів трудової діяльності позивача, слід окремо зазначити, що з трудової книжки серії НОМЕР_2 судом встановлено, що запис № 32 про переведення позивача з 23.08.2021 начальником дільниці шахтового транспорту, виконуючим роботи у підземних умовах повний робочий день, який зроблений в межах вищезазначеної трудової діяльності позивача у ВП «Шахта Гірська» ДП «Первомайськвугілля», є останнім записом про роботу позивача у згаданій трудовій книжці, запис про звільнення з вказаного підприємства відсутній.
Наступний запис про роботу позивача внесено до його трудової книжки серії НОМЕР_3 щодо прийняття його з 03.10.2022 майстром гірничим на дільницю шахтного транспорту з повним робочим днем під землею у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», який не є спірним у даній справі, а тому не досліджується судом.
Водночас, згідно з розрахунком трудового стажу позивача (форма РС-право) за його заявою про призначення пенсії від 16.02.2026 вищевказана трудова діяльність позивача у ВП «Шахта Гірська» ДП «Первомайськвугілля» зарахована до різних видів пільгового стажу позивача по 07.04.2022, а спірними у цій справі позивач визначає окремі періоди такої трудової діяльності, а саме: з 01.03.2007 по 31.12.2007, з 06.01.2008 по 31.12.2008, з 05.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 30.05.2016, з 01.06.2016 по 25.09.2016, з 01.10.2016 по 24.10.2016, з 01.11.2016 по 29.04.2017, з 01.05.2017 по 27.04.2018, з 01.05.2018 по 31.12.2021, а тому суд здійснює розгляд справи в цій частині вимог в межах вказаних спірних періодів.
Суд зазначає, що у трудовій книжці серії НОМЕР_3 також містяться записи щодо атестації робочих місць за умовами праці щодо вказаних періодів роботи позивача, згідно з якими підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах.
До того ж, дослідивши записи в трудовій книжці серії НОМЕР_3 про роботу позивача в усі наведені вище спірні періоди, суд дійшов висновку, що вони містять всі необхідні відомості про пільговий характер роботи позивача на підземних роботах з повним робочим днем під землею, що відповідає вимогам частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV та Списку, затвердженому Постановою № 202.
Крім того, судом встановлено, що окремі періоди трудової діяльності позивача, що фактично входять до одних і тих загальних періодів трудової діяльності позивача (з моменту прийняття позивача на роботу до моменту його звільнення), до складу яких входять і вищезгадані спірні періоди його роботи, що виконувалися на тих самих підприємствах та за ідентичними посадами, частково зараховані відповідачем до відповідного пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії у відповідності до положень частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.
Суд зазначає, що таке визначення трудового стажу позивача здійснено з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 у справі № 160/32660/24, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025, та яким, серед іншого, зобов`язано пенсійний орган зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з повним робочим днем під землею на ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» Міністерства енергетики України: з 05.08.1996 по 19.05.1997, з 31.12.1999 по 31.12.1999, з 20.09.2004 по 20.09.2004, з 01.01.2008 по 05.01.2008, з 01.01.2009 по 04.01.2009, з 31.05.2016 по 31.05.2016, з 26.09.2016 по 30.09.2016, з 25.10.2016 по 31.10.2016, з 30.04.2017 по 30.04.2017, з 28.04.2018 по 30.04.2018, з 01.01.2022 по 07.04.2022 та період часу проходження строкової військової служби в армії у складі Збройних Сил України з 27.05.1997 по 30.04.1999.
Однак, слід зазначити, що судами першої та апеляційної інстанції розглянуто вказану справу № 160/32660/24 в межах заявлених в ній позовних вимог.
В свою чергу, відповідач, як орган, який призначає пенсію, при розгляді заяви позивача від 16.02.2026 про призначення пенсії, а також наявних в нього документів та відомостей про трудову діяльність позивача, не був позбавлений можливості самостійно та повною мірою визначити трудовий стаж позивача. Зокрема, враховуючи наявність аналогічних періодів роботи та окремих частин таких періодів, які вже визнані в судовому порядку такими, що підлягають зарахуванню до відповідного пільгового стажу позивача, відповідач мав об`єктивну можливість встановити, що й інші частини цих же періодів трудової діяльності (на тих самих підприємствах, посадах та роботах) підлягають зарахуванню до відповідного стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку.
При цьому, в оспорюваному рішенні відповідача про відмову в призначенні пенсії жодних належних обґрунтувань правових підстав для такого вибіркового зарахування до пільгового підземного стажу позивача наведених періодів його роботи, відповідачем не зазначено, що не відповідає принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.
Тож, підсумовуючи суд зазначає, що спірні періоди роботи позивача мають бути зараховані до його пільгового підземного стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З урахування викладеного суд зазначає, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 23.02.2026 № 134950029365 прийнято не на підставі Конституції та законів України, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В позовній заяві, серед іншого, заявлені вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з наявністю в нього достатнього пільгового стажу на підземних роботах.
Разом з тим, суд зазначає, що обчислення стажу роботи позивача, в тому числі пільгового стажу, а також страхового стажу з урахуванням збільшеного пільгового стажу роботи, в частині спірних періодів роботи позивача, які підлягають зарахуванню за результатами розгляду цієї справи, є компетенцією відповідача як пенсійного органу.
Отже, з урахуванням викладеного, належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача в даному випадку буде прийняття рішення про:
- визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу від 23.02.2026 № 134950029365;
- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 16.02.2026, з урахуванням правових висновків суду, викладених у цьому рішенні, зарахувавши до пільгового стажу позивача на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 21.06.1999 по 30.12.1999, з 01.01.2000 по 31.05.2000, з 13.05.2002 по 31.12.2002, з 01.03.2003 по 28.05.2003, з 29.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.06.2004, з 21.09.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 29.12.2005, з 01.03.2007 по 31.12.2007, з 06.01.2008 по 31.12.2008, з 05.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 30.05.2016, з 01.06.2016 по 25.09.2016, з 01.10.2016 по 24.10.2016, з 01.11.2016 по 29.04.2017, з 01.05.2017 по 27.04.2018, з 01.05.2018 по 31.12.2021.
Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією від 06.03.2026 № 2.560932345.1.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Разом з тим, частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій (рішення) відповідача, судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у загальному розмірі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код 20987385, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 23.02.2026 № 134950029365.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.02.2026, з урахуванням правових висновків суду, викладених у цьому рішенні, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 21.06.1999 по 30.12.1999, з 01.01.2000 по 31.05.2000, з 13.05.2002 по 31.12.2002, з 01.03.2003 по 28.05.2003, з 29.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.06.2004, з 21.09.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 29.12.2005, з 01.03.2007 по 31.12.2007, з 06.01.2008 по 31.12.2008, з 05.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 30.05.2016, з 01.06.2016 по 25.09.2016, з 01.10.2016 по 24.10.2016, з 01.11.2016 по 29.04.2017, з 01.05.2017 по 27.04.2018, з 01.05.2018 по 31.12.2021.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 06.05.2026. 

Суддя 	О.М. Качанок