ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 Справа № 917/189/26 
Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали справи № 917/189/26
за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Худякова Сергія Михайловича, АДРЕСА_1 
до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», 38712, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Пальчиківка, вул. Центральна, 6а, код ЄДРПОУ 03769706,
про стягнення 1 049 017,48 грн
Представники сторін: згідно протоколу судового засідання
ВСТАНОВИВ:
11.02.2026 до господарського суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Худякова Сергія Михайловича до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» про стягнення заборгованості за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 02.09.2024 № 2/09/Х у розмірі 1 049 017,48 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 року цей позов був переданий на розгляд судді Байдуж Ю.С.
Ухвалою від 16.02.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі. Також вказаною ухвалою суд вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 17.03.2026 на 11:30 год. 03.03.2026р. до суду надійшов відзив на позовну заяву; 06.03.2026р. – відповідь на відзив; 10.03.2026р. – заперечення.
Розпорядженням керівника апарату суду від 11.03.2026 року № 63 на підставі п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/189/26 у зв`язку зі звільненням судді з посади.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 року справу № 917/189/26 розподілено судді Мацко О.С.; ухвалою від 17.03.2026р. справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання на 09.04.2026р. Протокольною ухвалою від 09.04.2026р. закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 05.05.2026р.
05.05.2026р. суд розглянув справу по суті та перейшов до стадії ухвалення рішення, відклавши проголошення скороченого рішення на 14.05.2026р., про що учасники справи були повідомлені відповідною ухвалою. 14.05.2026р.. за відсутності сторін, суд прийняв рішення про задоволення позову.
Обставини, встановлені судом під час розгляду справи. 
02.09.2024 року між Виробничим сільськогосподарським кооперативом "Злагода" в особі голови кооперативу Юрченко Лариси Миколаївни, що діє на підставі Статуту (далі - Орендар ) та Фізичною особою-підприємцем Худяковим Сергієм Михайловичем, що діє на підставі Свідоцтва серія НОМЕР_1 № 752277 (далі - Орендодавець) укладено Договір оренди №27/09/Х сільськогосподарської техніки з екіпажем (далі-Договір, арк.с. 15-16). 
При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :
- у порядку та на умовах, визначеним цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати в тимчасове платне володіння та користування комбайн, визначений у цьому Договорі, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове користування комбайн під керуваннями екіпажу (водія) Орендодавця і зобов`язується сплачувати Орендодавцю оренду плату, а також забезпечувати роботу комбайну необхідними паливно-мастильними матеріалами. (п. 1.1 Договору);
- під комбайном розуміється : комбайн зернозбиральний марки: CLAAS LEXION 580, державний номерний знак НОМЕР_2 , дата випуску 2009 рік, номер двигуна НОМЕР_3 , заводський номер: НОМЕР_4 (п. 1.2 Договору);
- майно, що орендується, вважається переданим Орендарю з моменту підписання акту приймання майна та підписання Акту технічного стану майна, що орендується (п.4.1 Договору);
- термін оренди становить 30 календарних днів з моменту підписання договору (п. 4.2. Договору);
- розмір орендної плати складає 1600,00 грн за 1 гектар (без ПДВ) згідно акту виконаних робіт (п. 5.1 Договору);
- орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 45 днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт. Акт приймання передачі підписується сторонами протягом кожних 10 робочих днів за умов проведення відповідних робіт та оренди транспортного засобу (п. 5.2 Договору).
02.09.2024 року представниками сторін був підписаний Акт приймання-передачі транспортного засобу (а.с.17).
30.09.24р. підписано Акт надання послуг № 28 на загальну вартість 1 020 800,00 грн. Підписи представників сторін на означеному акті скріплені печатками сторін. Копія наявна у матеріалах справи (арк.с. 18).
Також, 30.09. 2024 позивачем був виписаний Рахунок на оплату № 32 на загальну суму 1 020 800,00 грн за орендну плату за користування комбайном по обмолоту соняшника CLASS Lexion 580 (арк.с. 9).
Відповідач не заперечує факту отримання послуг від ФОП Худяков С.М. щодо оренди комбайна.
Позивач зазначає, що відповідачем було порушено умови Договору та не проведено розрахунок з Позивачем за оренду майна за Актом надання послуг № 28; з загальної суми 1 020 800,00 грн відповідачем сплачено 145 000,00 грн, у зв`язку з чим заборгованість становить 875 800,00 грн. 
На підставі вищезазначеного, позивач вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом. Крім основного боргу, позивач нарахував та просить стягнути 132 318,18 грн інфляційних та 40 899,30 грн – 3% річних.
Відповідач, частково заперечуючи проти позову, наполягає на тому, що ним сплачено за даним договором протягом 2024-2026 років 619 100,00 грн, а не 145 000,00 грн, як про це повідомив позивач. Відтак, загальна сума позову, яку визнає відповідач згідно відзиву на позовну заяву, становить 1 020 800,00 грн – 619 100,00 грн =401 700,00 грн. Також, згідно відзиву на позов, відповідач вважає нарахування річних і інфляційних безпідставним. Позивач наполягає на правильності розрахунку позовних вимог, адже наведені оплати не стосуються договору, за яким виникли спірні правовідносини.

Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є : договори та інші правочини. 
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору оренди.
Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме : майново-господарських зобов`язань згідно статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). 
Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. 
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Матеріалами справи підтверджується та відповідачем визнається факт укладення між позивачем та відповідачем Договору оренди, за умовами якого відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування майно (комбайн з екіпажем) та зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату у розмірі, погодженому сторонами у договорі.
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). 
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором, ця обставина відповідачем визнається. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вищезазначеним Договором не сплатив орендних платежів у визначені Договором строки. Заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи, за даними позивача, - 875 800,00 грн.
При цьому, як вказує відповідач, ним сплачено на виконання даного договору 619 100,00 грн, що підтверджується доданими до відзиву на позовну заяву платіжними інструкціями №8803 від 01.11.2024р., №8909 від 07.11.2024р., №9111 від 20.11.2024р., №9249 від 11.12.2024р., №9476 від 06.01.2025р., №9643 від 22.01.2025р., №579 від 27.08.2025р., №1858 від 19.11.2025р., №2422 від 23.02.2026р.
Однак, як встановлено судом при дослідженні даних документів, у графі «призначення платежу» в частині з них вказано «…за договором оренди №2/09/х від 02.10.2024р.», в той час як спірний договір має реквізити «№2/09/Х від 02.09.2024р.»; платіжна інструкція №9249 на суму 66 000,00 грн містить призначення платежу «…за договором оренди №23/08/Х від 23.08.2023р.», а платіжна інструкція №2422 від 23.02.2026р. на суму 45 000,00 грн взагалі сформована після подачі позову та не проведена (відсутні підпис і печатка банку про виконання). Як зазначає позивач, послуги надавалися відповідачу на постійній основі, щосезонно, починаючи з 2019 року, між сторонами було підписано значну кількість однотипних договорів, тому оплати, на які посилається відповідач, не мають жодного відношення до спірного договору (зокрема, наразі на розгляді Госпдарського суду Полтавської області існує справа №917/188/26 між цими ж сторонами з приводу стягнення заборгованості за договором такого ж типу). Відповідач у запереченнях на відзив посилається на те, що така поведінка позивача є недобросовісною, адже він отримав кошти, і ці суми були включені неодноразово до Актів звірки між сторонами до вказаного договору, однак жодного Акту звірки у підтвердження своїх доводів не надано.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що платіжні документи або інші докази виконання зобов`язання повинні містити дані, які дозволяють ідентифікувати конкретне зобов`язання, в рахунок якого здійснюється оплата.
Зокрема, у Постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 910/12787/18 зазначено, що у разі наявності між сторонами декількох зобов`язань відсутність конкретизації призначення платежу унеможливлює встановлення, яке саме зобов`язання було виконане.
Викладене не дає суду можливості оцінити вказані докази як належні відповідно до ст.. 76 ГПК України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 875 800,00 грн вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.
Суд, перевіривши розмір заявлених вимог в частині стягнення 132 318,18 грн інфляційних втрат за період з 15.11.2024 по 31.12.2025 та 40 899,30 грн 3% річних за період з 15.11.2024 по 10.02.2026, не виявив завищення їх розміру з боку позивача, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.
Відповідач контррозрахунку ціни позову в цій частині позовних вимог не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу у відзиві на позов заперечив повністю як безпідставну.
Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи. 
Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. 
Стосовно розподілу судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду згідно платіжної інструкції № 18 від 10.02.2026 позивач сплатив судовий збір у розмірі 15 735,26 грн. Зарахування судового збору у вказаному розмірі до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується довідкою (арк.с. 25).При цьому позивачем не враховано, що при поданні позову до суду в електронній формі з використанням системи Електронний суд при сплаті судового збору застосовується понижуючий коефіцієнт 0.8. Відтак, за подання до суду даної позовної заяви сплаті підлягало 12 588,21 грн. 
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ст..130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як зазначено вище, у відзиві на позов відповідач визнає позов частково, у сумі 401 700,00 грн (арк..справи 30, стор.відзиву 3).
З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 10 178,01 грн.; 2 410,20 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України на підставі ст.130 ГПК України (пропорційно визнаній частині позову).

Разом з тим, позивач просив стягнути з відповідача 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу, яка надана позивачу адвокатом Савченко Т.І. на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 10.02.2026р. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДН №6011), та надав попередній розрахунок витрат на правничу дпомогоу – арк..справи 20, згідно з яким: 40000,00 грн – аналіз документів та вивчення судової практики; 12 000,00 грн – підготовка позовної заяви та пакету документів до неї, 6000 грн – участь у судових засіданнях. 
Клопотанням від 01.05.2026р. позивач надав на підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу наступні докази: договір про надання правничої допомоги б/н від 02.02.2026р., акт приймання-передачі наданих послуг від 10.02.2026р., додаткова угода від 10.02.2026р., рахунок-фактура №1 від 10.02.2026р., платіжна інструкція №23 від 20.04.2026р. Вказаними доказами підтверджується понесений розмір витрат на правову допомогу позивача – 20 000,00 грн.
Згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами і ін.
На підставі поданих документів суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. є такими, що пов`язані з розглядом справи, відповідають критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК, а також належать до витрат, компенсація яких передбачена чинними нормами законодавства України.
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Клопотання про зменшення розміру вказаних витрат від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, а витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені у розмірі 20 000,00 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 129, 130, 232-233, 237-238, 240, 252 ГПК України, суд
ВИРІШИВ :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Злагода" (вул. Центральна, 6а, с.Пальчиківка, Полтавський район, Полтавська область, 38712, код ЄДРПОУ 03769706) на користь на користь Фізичної особи-підприємця Худякова Сергія Михайловича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 875 800,00 грн основного боргу, 132 318,18 грн інфляційних витрат, 40 899,30 - 3% річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 178,01 грн., 20 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
3. Повернути позивачу – Фізичній особі-підприємцю Худякову Сергію Михайловичу ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 2 410,20 грн судового збору, сплаченого при поданні позову платіжною інструкцією №17 від 10.02.2026р. з державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27.05.2026р. (у зв"язку з перебуванням судді на лікарняному з 20.05.2026р. по 22.05.2026р. включно). 

Суддя О.С.Мацко