ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5075/26 Справа № 175/1724/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Макарова М.О. 
суддів – Свистунової О.В., Городничої В.С.
при секретарі – Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2026 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документу у справі № 175/1724/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до суду надійшла заява про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документу у справі №175/1724/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 35/ІЖ-296.08.01 від 22 квітня 2008 року в розмірі 945 382,32 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 7 573 239 грн 57 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту – 54 461,80 доларів США, еквівалент 435 313,17 грн, заборгованості по пені за простроченою сумою основного боргу (тілу кредиту) – 759 216,78 доларів США, еквівалент 6 068 419,73 грн, заборгованості по пені за простроченими відсотками – 131 703,74 доларів США, еквівалент 1 052 708 грн, а також судовий збір у розмірі 3441 грн, а всього стягнути 7 576 680 грн 57 коп. 
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2026 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документу у справі №175/1724/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Замінено у виконавчому листі Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/1724/13-ц сторону стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» як правонаступника за правом вимоги до боржника ОСОБА_1 та видано дублікат виконавчого листа у справі №175/1724/13-ц.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на підставі відповідних договорів ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 35/ІЖ- 296.08.01 від 22 квітня 2008 року, а тому, зважаючи, що заява про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, наявні підстави для заміни стягувача правонаступником. Також, враховуючи відсутність виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби, що свідчить про його втрату, при цьому строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Дебт Форс» у задоволенні заяви про заміну стягувача та про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 175/1724/13-ц.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник скаржника зазначила, що заявником ТОВ «Дебт Форс» не надано необхідних документів, що є підставою для заміни сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником, та відповідно не доведено належними та допустимими доказами набуття всіх прав та обов`язків стягувача на підставі договору про відступлення прав вимоги. Крім того, оригінал виконавчого документа повернуто стягувачу ПАТ «Родовід Банк», доказів втрати такого виконавчого листа заявником не надано, а тому відсутні правові підставі для задоволення вимоги про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 175/1724/13-ц. 
Представником ТОВ «Дебт Форс» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просило ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, а викладені в апеляційній скарзі аргументи є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. 
Відзив мотивовано тим, що строк пред`явлення виконавчого листа не пропущено, а набуття права вимоги до боржника за кредитним договором № 35/ІЖ-296.08.01 від 22 квітня 2008 року, заборгованість за яким стягнуто в судовому порядку, підтверджено належними доказами. Факт втрати виконавчого листа є свідченням неможливості виконання рішення суду, а обставини, за яких це сталось, можуть негативно впливати на права стягувача. Відсутність виконавчого листа, своєчасно пред`явленого стягувачам, перешкоджає виконанню рішення суду та порушує його права. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувана та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. ТОВ «Дебт Форс» набуло права вимоги за кредитним договором до боржника ОСОБА_1 та є новим кредитором на підставі відступлення права вимоги. До заяви про заміну сторони правонаступником було долучено підтверджуючі договори та реєстри із зазначенням переліку кредитних договорів та боржників, в тому числі і щодо кредитного договору з позичальником ОСОБА_1 . На момент переходу права вимоги до ТОВ «Дебт Форс» від попереднього кредитора заборгованість за кредитним договором не була погашена.
Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження». Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання перерваний в силу положень Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, а тому виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня припинення або скасування дії воєнного стану на території України
Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 35/ІЖ-296.08.01 від 22 квітня 2008 року в розмірі 945 382,32 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 7 573 239 грн 57 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту – 54 461,80 доларів США, еквівалент 435 313,17 грн, заборгованості по пені за простроченою сумою основного боргу (тілу кредиту) – 759 216,78 доларів США, еквівалент 6 068 419,73 грн, заборгованості по пені за простроченими відсотками – 131 703,74 доларів США, еквівалент 1 052 708 грн., а також судовий збір у розмірі 3441 грн, а всього стягнути 7 576 680 грн 57 коп.
На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який у свою чергу, було пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Одеса).
04 липня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 23 про відступлення прав вимоги, згідно з яким Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» та останнє набуло право вимоги стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 35/ІЖ-296.08.01 від 22 квітня 2008 року.
22 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампаніс Лігал» було укладено Договір №22-02/23 про відступлення прав вимоги, згідно з п. 2.1 якого ТОВ «Кампаніс Лігал» набуло право вимоги за кредитним договором № 35/ІЖ-296.08.01 від 22 квітня 2008 року щодо стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 5.2 Договору №22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 22 лютого 2023 року права вимоги вважаються відступленими та набутими новим кредитором в день підписання Акта приймання передачі Реєстру Боржників.
У відповідності до пунктів 5.6.2 та 7.2 Договору №22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 22 лютого 2023 року сторони на підтвердження виконання п. 7.1 договору уклали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог у відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України.
23 травня 2023 року між ТОВ «Кампаніс Лігал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» було укладено Договір №23-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампаніс Лігал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», а останнє у відповідності до п. 2.1 Договору набуло право вимоги за кредитним договором № 35/ІЖ-296.08.01 від 22 квітня 2008 року щодо стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 .
У відповідності до пункту 5.2 Договору №23-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 23 травня 2023 року вимоги вважаються відступленими та набутими новим кредитором в день підписання Акта приймання передачі Реєстру Боржників.
На виконання вимог п. 7.1 Договору №23-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 23 травня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» проведено оплату боргу відповідно до платіжної інструкції.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2025 року витребувано з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Одеса) інформацію чи перебувало на виконанні у відділі виконавче провадження №55282032 з примусового виконання виконавчого листа №175/1724/13-ц, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за кредитним договором №35/ІЖ-296.08.01 від 22 квітня 2008 року в розмірі 945 382,32 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 7 573 239 грн 57 коп., а також судовий збір у розмірі 3441 грн, а всього стягнуто 7 576 680 грн 57 коп. зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк». Також цією ухвалою суду витребувано з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Одеса) постанову про завершення виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № 55282032 та інформацію про повернення/направлення оригіналу виконавчого листа № 175/1724/13-ц разом з постановою про завершення виконавчого провадження стягувачу - Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк».
На виконання вимог ухвали суду від 06 грудня 2025 року суду надано наступну інформацію.
У провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Одеса) з 30 травня 2018 року перебувало виконавче провадження № 55282032 з примусового виконання виконавчого листа № 175/1724/13-ц, виданого 24 жовтня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 7 573 239 грн. 57 коп. та судовий збір у сумі 3441 грн, а всього стягнути 7 576 680 грн. 57 коп.
У подальшому виконавче провадження № 55282032 постановою від 28 жовтня 2019 року було завершене відповідно до вимог п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинна на момент проведення виконавчих дій).
Надати більш детальну інформацію з приводу направлення виконавчого листа № 175/1724/13-ц, виданого 24 жовтня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області стягувачу Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» немає можливості у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження за закінченням терміну архівного зберігання.
Задовольняючи заяву «Дебт Форс» про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа, суд першої інстанції застосував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 у справі № 804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. 
Заміна стягувача правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення, при цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог заяви, а тому відповідно про наявність правових підстав для її задоволення, а саме про заміну стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа у справі № 175/1724/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інтанції, виходячи з наступного. 
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині 1 статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини 1 статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.
У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За змістом ч. ч. 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження`Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідними правами у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.
Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі, до відкриття виконавчого провадження.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та Верховний Суд, зокрема, у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 2-190/12 (провадження № 61-1684св22).
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 73-75), оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
Таким чином, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України.
У наведених постановах Великої Палати Верховного Суду акцентовано увагу на встановленні дійсної процесуальної мети правонаступництва.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Отже, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 240/10258/19 (провадження № К/9901/20374/21).
Судом встановлено, що у постанові від 28 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 55282032 зазначено про те, що виконавчий лист № 175/1724/13-ц, виданий 24 жовтня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 28 жовтня 2022 року. 
Відповідно до Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
У відповідності до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено дотепер.
У справі, яка переглядається, встановивши, що постановою державного виконавця від 28 жовтня 2019 року повернуто виконавчий лист на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на момент проедення виконавчих дій редакції), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущено, при цьому виконавчий лист було втрачено, а тому в заявника наявні всі правові підстави для подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа. 
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 16 серпня 2023 року у справі № 2-5029/11 (провадження № 61-998св23) та від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22 (провадження № К/990/383/23).
Доводи представника апелянта стосовно пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та відсутності доказів втрати оригіналу виконавчого документа є необґрунтованими та спростовуються вищевказаними положеннями закону.
Доказів, що ТОВ «Дебт Форс» не набуло права вимоги до ОСОБА_1 представником апелянта не надано. Договори про відступлення прав вимоги не визнано недійсними у судовому порядку, судова колегія не вбачає підстав вважати, що заявник не набув дійсне право вимоги до боржника ОСОБА_1 . 
Оскільки товариство набуло право вимоги до боржника, мало місце матеріальне правонаступництво, тому задоволення заяви про заміну стягувача правонаступником відповідає принципу обов`язковості судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу.
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08 зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку із його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.
Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Крім того, однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6 статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1 статті 433 ЦПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, видача дубліката виконавчого листа можлива лише у випадку, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або такий строк був поновлений судом.
У постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 20 травня 2021 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі № 607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.  У той же час обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Судом першої інстанції врахована інформація з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області щодо відсутності можливості надати інформацію стосовно направлення виконавчого листа № 175/1724/13-ц, виданого 24 жовтня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження за закінченням терміну архівного зберігання. 
Встановивши, що виконавчий лист є втраченим, а відомості про виконання рішення суду не надані, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з урахуванням пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» не пропущений, виконавчий документ на примусове виконання не пред`являвся, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для її скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частини проголошено 23 червня 2026 року.
Повний текст постанови складено 25 червня 2026 року. 

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді О.В. Свистунова 

В.С. Городнича