УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

18 червня 2026 року 
м. Київ

справа №300/8524/25
адміністративне провадження № К/990/25420/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року (суддя Микитюк Р.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2026 року (колегія у складі суддів Гінди О.М., Качмара В.Я., Матковської З.М.)
у справі № 300/8524/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФ України в Хмельницькій області, відповідач, скаржник), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Хмельницькій області від 06.11.2025 № 092850031213;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Хмельницькій області щодо зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 08.01.2002 по 01.11.2019 в подвійному розмірі згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до її страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 29.06.1989 в ординарному розмірі та період роботи з 08.01.2002 по 01.11.2019 в подвійному розмірі згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 15.09.1989 по 11.10.2017;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Хмельницькій області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 06.10.2025 за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із врахуванням вищевказаних періодів.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 06.02.2026, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2026, позов задовольнив, а саме:
- визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФ України в Хмельницькій області від 06.11.2025 № 092850031213 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 
- зобов`язав ГУ ПФ України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 29.06.1989 та період роботи з 08.01.2002 по 01.11.2019 в подвійному розмірі згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», - період роботи з 15.09.1989 по 11.10.2017, а також призначити та виплачувати пенсію з 06.10.2025 за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із врахуванням вищевказаних періодів.
03.06.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ПФ України в Хмельницькій області, в якій відповідач з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2026, а натомість ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Частиною шостою ст. 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.
Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
При цьому згідно з положеннями ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України про відмову особі в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з мотивів відсутності необхідного пільгового стажу.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в ухвалі від 01.12.2025 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У контексті наведеного Суд звертає увагу скаржника на те, що для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у разі відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Проте ГУ ПФ України в Хмельницькій області у касаційній скарзі не обґрунтовує, у чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує на приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах норм матеріального чи процесуального права.
Загалом зміст доводів касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто до їх переоцінки, що не узгоджується із правовим визначенням заявленої скаржником підстави касаційного оскарження та відповідно до приписів ст. 341 КАС України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Разом з тим, Верховний Суд, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, ухваленні у подібному спорі, сформулював у своїй постанові від 27.07.2022 у справі № 440/1286/20 такий правовий висновок: «…з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначенні позивачці пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII», - тобто при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.
…враховуючи положення п. 2-1 та п. 16 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсія за вислугу років згідно положень пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року.». 
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.02.2026, керувався саме приведеною правовою позицією Верховного Суду та виходив з протиправності рішення територіального органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки таке було прийняте відповідачем без урахування висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 у справі № 2-р/2019.
З огляду на це Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики та не вбачає інших обставин, визначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ПФ України в Хмельницькій області слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2026 року у справі № 300/8524/25.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.М. Чиркін