П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
———————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36983/25	

Категорія: 108020000 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:08.12.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія "ВІРАМАКС" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2025 року товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) "Торгівельно-сервісна компанія "ВІРАМАКС" звернулося до суду з позовом до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування прийняті Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000245/1 від 01 липня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000520 від 01 липня 2025 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у всіх наданих позивачем документах абсолютно всі числові значення є однаковими та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними. Також представник зазначив, що у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні графи 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, що суттєво порушує права декларанта щодо обізнаності та обґрунтованості рішення митниці відносно нього. При цьому, оскаржуване рішення не містить будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованого товару. 
Позивач вказував, що в оскаржуваному рішення відповідач посилається на те, що в наданих платіжних інструкціях №12 від 24 квітня 2025 року, №18 від 24 червня 2025 року в деяких графах відсутні відомості передбачені постановою Правління НБУ від 28 липня 2008 року №216. Представник позивача вважає такі сумніви необґрунтованими, оскільки окрім SWIFT платежів разом з митною декларацією надавались платіжні інструкції з відміткою надавача платіжних послуг Акціонерного банку "Південий" про їх виконання. Необґрунтованими також є доводи митниці щодо недоведеності вартості витрат на перевезення, оскільки на підтвердження таких витрат надавались довідка ТОВ "СІ ГЕЙТ УКРАЇНА" від 11 червня 2025 про транспортно-експедиторські витрати, рахунок на оплату №351 від 11 червня 2025, платіжна інструкція №2986 від 25 червня 2025 року. При цьому безпідставним є посилання митного органу на неможливість прийняття експортної митної декларації, оскільки позивач не впливає на її заповнення і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника. Крім того у разі сумніву у експертному висновку митниця мала право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування згідно із Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України", однак таке своє право не реалізувала. Отже, виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, у зв`язку з чим представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним ч.1 ст. 54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Також представник відповідача зазначав, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст. 53 МК України, розбіжності не спростовано. Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МК України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. При цьому митницею було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим та по товару №1 становить 2,17 USD/кг (МД від 15 листопада 2024 року №UA500020/2024/009583), ніж заявлено декларантом 1,60 USD/кг.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року адміністративний позов ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія "ВІРАМАКС" до Одеської митниці визнання протиправними та скасування рішень, - задоволено.
Визнано протиправними та скасовані рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000245/1 від 01 липня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000520 від 01 липня 2025 року.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія "ВІРАМАКС" судовий збір у розмірі 2 422,40 грн
В апеляційній скарзі Одеської митниці ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
- обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі, аналіз правових норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної, вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше На підставі ч.3 ст. 53 МК України, п.2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме; 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для, підтвердження заявленою ним митної вартості товарів. 01 липня 2025 року декларантом ТОВ "КОМПАС ВЕД" надіслано лист ТОВ "ТСК "ВІРАМАКС" від 01 липня 2025 року №01/07 щодо неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості. Вважаємо, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №25UA500500020875U6 від 30 червня 2025 року містились розбіжності, та, не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових, митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично, сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість, товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові, документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені, обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МК України, були підставою для, прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою , декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю;
- за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО "Інспектор" встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить: по товару №1 - 2,17 USD/кг. (МД від 15 листопада 2024 року №UA500020/2024/009583), ніж заявлено декларантом 1,60 USD/кг. Верховний Суд України в постанові від 03 серпня 2021 року у справі №640/13657/20, дійшов висновку про те, що наявність в ЄАІС ДФС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості. Вищенаведеним спростовується доводи позивача стосовно того, що у. відповідача були відсутні підстави для поглибленої перевірки поданих документів та запиту додаткових документів у декларанта. У рішенні про коригування митної вартості №UA500500/2025/000245/1 від 01 липня 2025 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену. декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про, коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно- інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у. яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Враховуючи вищевикладені причини, та положення ч.6 ст. 54, ст. 256 МК України, Одеською митницею була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000520 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500500/2025/000245/1 від 01 липня 2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000520 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ "ВІРАМАКС".
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 26 березня 2025 року між ТОВ "ТСК "ВІРАМАКС" (покупець) та HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD (продавець, Китайська Народна Республіка) укладено контракт №НХ2025-71, згідно з п.1.1 якого продавець зобов`язується продати (передати у власність покупця), а покупець зобов`язується своєчасно сплатити та прийняти продукцію: люльки підвісні будівельні та комплектуючі виробництва HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD.
Згідно з п.2.1,2.2 контракту покупець оплачує поставлені продавцем партії товару за ціною, зазначеною в інвойсах, які надає продавець на кожну окрему партію повару. Загальна сума контракту становить не більше 50 000 дол. США 
На підставі контракту №НХ2025-71 від 26 березня 2025 року контрагентом позивача HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD складено інвойс №НХ2025-71 від 26 березня 2025, згідно з яким визначено поставити партію товару вартістю 40056 дол. США. 
Відповідно до п.3.1 контракту оплата проводиться наступним чином: - 35% оплачується перед завантаженням контейнеру на борт судна; - 65% оплачується після надання копії коносаменту.
ТОВ "ТСК "ВІРАМАКС" на підставі контракту №НХ2025-71 від 26 березня 2025 та інвойсу №НХ2025-71 від 26 березня 2025 сплачено на користь контрагента партію товару загальною вартістю 40056 дол. США, а саме: 24 квітня 2025 року сплачено 13 792,10 дол. США та 24 червня 2025 року сплачено 26 263,90 дол. США, що підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті №12 від 24 квітня 2025 та №18 від 24 червня 2025. 
У зв`язку поставкою товару на виконання умов контракту, позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію №25UA500500020875U6 від 30 червня 2025 року, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України (контракт з додатками до нього, інвойс, банківські платіжні документи та інші документи).
Проте відповідачем прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000245/1 від 01 липня 2025 року та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2025/000520 від 01 липня 2025. 
В рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що за результатами візуальної перевірки, передбаченої ст. 337 МК України, було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:
"1) пунктом 3.1 контракту визначені умови оплати за товар: 35% до відвантаження; 65% - після надання копії коносаменту. При цьому, сума в платіжній інструкції №12 від 24 червня 2025 зазначена 13792,1 дол. США, що складає 34%, що свідчить про невиконання покупцем вимог п.3.1 контракту. Всупереч вимогам Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 № 216, у наданих платіжних інструкціях 12,18 відсутні відомості графи 56; відомості графи 57 не відповідають узгодженим реквізитам згідно Розділу 12 Контракту HX2025-71. У наданих платіжних інструкціях зазначено: підписання цієї платіжної інструкції Платник надає банку згоду на виконання платіжної операції. Платіжні інструкції №12,18 не містять обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою № 216, зокрема підписів (власноручних)/електронних) відповідальних осіб платника, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації; не містять належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Банківські платіжні інструкції свідчать про намір міжнародного переказу коштів, банківські документи у системі SWIFT не подавались до митного оформлення. Таким чином, під час здійснення митного оформлення декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінювані товари; 
2) в копії декларації країни відправлення № 425820250000550466 зазначено коносамент №AKKQDG25063922, який не було надано до митного оформлення. Крім того, у експортній декларації країни відправлення зазначено кількість контейнерів -2, при цьому відомості про товар, ціну та вагу відповідають заявленим у ЕМД та наданих товаросупровідних документах, що товар слідує у одному контейнері (номер зазначений у коносаменті), зазначене може свідчити про застосування графічного редактору; 
3) оцінювану партію товару ввезено відповідно до умов поставки FOB Qingdao. На вказаних умовах поставки FOB покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс). На вказаних умовах поставки до обов`язків продавця належить витрати, пов`язані з навантаженням товару на борт судно. У коносаменті та графі 21 МД зазначені відомості, що свідчать про перевантаження товару та пов`язані з цим витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи, що є складовими митної вартості. Враховуючи наявність перевантаження, можлива наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення у порушення ст. 335 МК України. Зазначені відомості не заявлялись до митного оформлення оцінюваної партії товару.
4) платіжна інструкція від 25 червня 2025 №2986 та рахунок на транспортно-експедиційні послуги від 11 червня 2025 №351 не можуть бути взяти до уваги як документи, що підтверджують вартість перевезення, оскільки в рахунку зазначено, що "рахунок є дійсним протягом 3(трьох)банківський днів з дати його виставлення включно. При здійснення оплати рахунку пізніше зазначеного терміну, рахунок вважається недійсним і постачальник послуг має право здійснити перерахунок вартості послуг". При цьому, оплата вищезазначеного рахунку здійснена 25 червня 2025 що підтверджено платіжною інструкцією №2986 від 25 червня 2025, проте це пізніше зазначеного терміну. 
5) відповідно до вимог розділу 1 та 4 договору про надання транспортно експедиційних послуг від 29 квітня 2025 № 219/У-2025– вартість послуг погоджується в Додатковій угоді або Заявці. Заявка подається за 2 тижні до початку навантаження і готовності вантажу до перевезення. Заявка або додаток до угоди для митного оформлення надано не було. Таким чином, відсутність заявки або додатку до угоди не дає можливості перевірити повноту наданих послуг;
6) декларантом надано калькуляцію без номеру та дати, в якій розрахована вартість одного комплекту "Підвісна платформа (люлька будівельна), гарячеоцинкована ZLP630" - з якої незрозуміло, чи є "Гаряче оцинковані консолі" часткою комплекту "Підвісна платформа". Вартість комплекту "Підвісна платформа (люлька будівельна), гарячеоцинкована ZLP630" згідно наданої Калькуляції не відповідає вартості у ЕМД UA500500/2025/20875 та інвойсі HX2025-71 від 26 березня 2025, таким чином калькуляція не може слугувати документом, який підтверджує заявлену декларантом митну вартість. Крім того, у калькуляції відсутні відомості про комерційні умови поставки та витрати продавця згідно інвойсу щодо виконання умов поставки FOB Qingdao зазначені як FOB charge-1560 дол. США, які є складовою ціни товару. Калькуляція не містить інформацію про вид, кількість та вартість сировини, з якої виготовлена підвісна платформа, адже зазначено у графі 31 ЕМД, що вона сталева гарячеоцинкована.
В рішенні запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) каталоги, специфікації, прайс-листи продавця; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
В рішенні вказано, що 01 липня 2025 року декларантом надіслано лист №001/07 щодо неможливості надання в документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, визначила їх митну вартість методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на підставі баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.
Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 цього МК. 
Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.
До митної справи відповідно до ст. 7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення. 
Згідно з п.23, 24 ст. 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 
Згідно положень МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 ст. 53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону. 
Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст. 53 МК (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари). 
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про митну вартість товару - не надано. В той же час в контракті, додаткових угодах до нього, інвойсі, які є основними документами, містяться всі відомості про митну вартість.".
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано до суду доказів про коригування заявленої митної вартості товарів за попередньою МД, інформації щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим суд першої інстанції не прийняв доводи митниці про обґрунтованість коригування митної вартості товару по МД позивача до митної вартості попередньої МД.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000245/1 від 01 липня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000520 від 01 липня 2025 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, МК України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.ч.4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до п.6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно ст. 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. 
До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частинами 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно ч.ч.1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік). 
Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Колегія суддів вказує, що вищенаведені правові норми діючого законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Щодо посилань апелянта про відсутність підпису відповідальних осіб платника у платіжних інструкціях в іноземній валюті, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно п.4 ч.2 ст. 52 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2020 у справі №280/1853/19 зазначив, що повідомлення, сформовані за результатами здійснення переказів в іноземній валюті, в тому числі за допомогою системи SWIFT, за умови наявності у них всіх реквізитів, що дозволяють ідентифікувати здійснення такої операції, можуть вважатись належним документом, що підтверджує факт оплати за товар. Колегія суддів відхилила посилання скаржника на недотримання позивачем вимог Постанови №78 в частині накладення електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) на платіжні доручення, оскільки засади використання сервісу "Інтернет-банкінг" передбачають використання означеного сервісу із використанням ЕЦП, відтак, роздруківки платіжних доручень здійснені з означеного сервісу слід вважати такими, що здійснені з накладенням ЕЦП.
Як вбачається з матеріалів справи, що оплату за контрактом здійснено через ПАТ Акціонерний банк "Південний" із застосуванням електронного програмно-технічного комплексу, про що до митного оформлення надані роздруківки електронних платіжних інструкцій в іноземніи? валюті №12 від 24 квітня 2025 року та №18 від 24 червня 2025 року, які в повній мірі надають можливість ідентифікувати операцію за сторонами (ТОВ "ТСК "ВІРАМАКС" та HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD), підставою (із посиланням на контракт №НХ2025-71 від 26 березня 2025 року та інвойс №НХ2025-71 від 26 березня 2025 року), датами та загальною сумою (40056 дол. США), що відповідачем не заперечується.
У вказаних платіжних інструкціях в іноземніи? валюті також містяться відмітки банківської установи ПАТ Акціонерний банк "Південний" про проведення платежів та накладені підписи уповноважених осіб.
Відповідно до п.6 розділу І Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління НБУ №216 від 28 липня 2008 (далі Положення №216), ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі. Форма та порядок надання платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах визначаються умовами договору про надання платіжних послуг між користувачем і надавачем платіжної послуги.
Згідно до п.26 розділу ІІІ вказаного Положення №216, надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів.
При електронній ідентифікації клієнта банком, за допомогою апаратного цифрового ключа, його підпис на платіжних документах не вимагається, тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Щодо посилань апеляційної скарги про витрати на транспортування товару та відсутності у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) даних щодо даної складової митної вартості товару, позивач зазначив, що витрати на транспортування товару, відповідно до умов поставки FOB, не підлягають додатковому відшкодуванню, оскільки вони вже включені в ціну товару за умовами контракту.
При цьому, згідно з п.4.1 контракту №НХ2025-71 від 26 березня 2025 постачання товару здійснюється на умовах FOB Tianjin, КНР (INCOTERMS 2010), або на умовах, визначених сторонами цього контракту в інвойсах на кожну окрему партію товару.
В інвойсі №НХ2025-71 від 26 березня 2025 визначені умови поставки FOB qindao.
Умови поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Продавець за умовами поставки FOB зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту, переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Таким чином, умови FOB (FREE ON BOARD) відповідно до правил "Інкотермс", включають до обов`язків покупця укладення договору перевезення товару від названого порту відвантаження за власний рахунок. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. Після завантаження товару на борт, ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять від продавця до покупця.
29 квітня 2025 року між позивачем ТОВ "ТСК "ВІРАМАКС" (клієнт) та ТОВ "СІ ГЕЙТ УКРАЇНА" (експедитор) укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування №219/У-2025, відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг клієнту за згодою сторін.
Умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови пов`язані з виконанням цьому договору, встановлюється за згодою сторін (п.1.2 договору №219/У-2025 від 29 квітня 2025 року). 
Згідно з п.1.3 договору №219/У-2025 від 29 квітня 2025 року під кожне конкретне перевезення клієнт надає експедитору письмову заявку, в якій вказує найменування і кількість вантажу, маршрут перевезення (порт навантаження, порт вивантаження, місце доставки вантажу, плановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про відправника вантажу і вантажоодержувача та іншу необхідну інформацію щодо організації ТЕО.
11 травня 2025 року сторонами складено заявку №00045540 до договору на транспортно-експедиторське обслуговування №219/У-2025 від 29 квітня 2025 року, за якою погоджено умови перевезення вантажу, зокрема: - міжнародне морське переведення вантажу маршрутом порт відправлення Циндао, Китай - порт призначення Чорноморськ, Україна; - автомобільна доставка вантажу по маршруту Чорноморськ, Україна - Одеса, Україна.
11 червня 2025 року експедитором складено рахунок на оплату №351 від 11 червня 2025 згідно якого вартість перевезення склала 257 650,93 грн, в тому числі ПДВ 7 618,71 грн, з яких: міжнародне перевезення (морський фрахт) вартістю 211 938,66 грн, транспортно-експедиторські послуги та вантажно-розвантажувальні роботи на території України вартістю 20 778,30 грн, автоперевезення вантажу по території України вартістю 17 315,26 грн.
25 червня 2025 року позивачем згідно рахунку №351 від 11 червня 2025 сплачено на користь експедитора 257 650,93 грн за міжнародне перевезення, автоперевезення вантажу, транспортно-експедиторські послуги, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №2986 від 25 червня 2025 року.
Так, оскільки МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наданими декларантом до митного органу документами підтверджуються витрати на транспортування, що виключає будь-які сумніви щодо не підтвердження таких відомостей як складової митної вартості товару.
Крім того, доводи митного органу про неможливість врахування рахунку №351 від 11 червня 2025 та платіжної інструкції №2986 від 25 червня 2025 через нібито "прострочення строку дії рахунку" колегія судів вважає необґрунтованими, оскільки сам факт оплати після триденного строку дії рахунку не спростовує дійсності самого рахунку, оскільки постачальник фактично прийняв оплату та виконав послуги, що підтверджено платіжною інструкцією №2986. Жодних доводів того, що експедитор здійснював перерахунок вартості наданих послуг чи визнав рахунок недійсним, митницею не наведено.
В той же час у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим ч.3 ст. 53 МК України.
Натомість, декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та що треба усунути додатковими документами.
Такий підхід Одеської митниці суперечить нормам діючого законодавства, оскільки встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника, при цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №1.380.2019.00724.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів зазначає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст. 53 МК України. 
Колегія суддів вказує, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не зазначив про наявність жодних розбіжностей у числових показниках сплачених декларантом сум та проігнорував подані декларантом додаткові документи та пояснення.
Крім того, відповідачем не вказано, які саме конкретні розбіжності або невідповідності в поданих позивачем до митного оформлення документах стали підставою для невизнання встановленої ним митної вартості товару, як і не наведено обставин, що вплинули на таке коригування; зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку відповідача, був сумнівним чи/або помилковим, що є підставою для визнання незаконним та скасування рішення митного органу.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №820/307/17.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем було формально запитано всі документи, які передбачені ст. 53 МК України без зазначення конкретних розбіжностей задекларованої позивачем митної вартості, тому такий запит відповідача не мав на меті та на стосувався визначення митної вартості товару. Відсутність належного обґрунтування митним органом причин та суті запиту додаткових документів є однією із підстав для подальшого визнання рішення про коригування митної вартості протиправним.
Колегія суддів наголошує, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару колегією суддів не виявлено.
Встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 02 лютого 2018 року у справі №809/1884/16.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія "ВІРАМАКС".
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.