ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
04 травня 2026 року 	Справа № 280/1518/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ 44118663)
про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:
24.02.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – відповідач), в якій позивач просить: 
визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.12.2025 року № 0594267-2405-0832-UA21100150000019483 на суму 53687 грн 10 коп., від 30.12.2025 року № 0594265-2405-0832-UA21100150000019483 на суму 56892 грн 30 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, є протиправним та підлягає скасуванню. 
Представник відповідача скористався правом на подання відзиву, проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 30.12.2025 року № 0594267-2405-0832-UA21100150000019483 на суму 53687 грн 10 коп., від 30.12.2025 року № 0594265-2405-0832- UA21100150000019483 на суму 56892 грн 30 коп. винесені з дотриманням вимог ПКУ та не суперечить Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» від 28.12.2015 №1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254, із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 21.07.2017 №658, є такими, що відповідають вимогам діючого законодавства та підлягають сплаті в повному обсязі.
Ухвалою суду від 02.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін. 
Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, суд встановив наступне.
Позивач є власником нежитлового об`єкту нерухомого майна: споруда, басейн, розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с/рада. Киблярівська, загальна площа 801.3 м2.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовані податкові повідомлення– рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік від 30.12.2025 №0594267-2405-0832- UA21100150000019483 на суму 53687,10 грн., за 2024 рік від 30.12.2025 №0594265- 2405-0832-UA21100150000019483 на суму 56892,30 грн.
Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення - рішення протиправними позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Пунктом 6.3 статті 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Приписи пп.266.2.1 п.266.1 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
При цьому, підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі.
14.1.15. будівлі - земельні поліпшення, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності;
14.1.238 споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель і призначені для виконання спеціальних технічних функцій;
Отже, до об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належать, зокрема, об`єкти нежитлової нерухомості (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України) - будівлі, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду (пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України) та є земельними поліпшеннями, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності (пп.14.1.15 п.14.1 ст.14 ПК України).
Таким чином, об`єкти нерухомості, які не мають ознак будівель в значенні пп.14.1.15 п.14.1 ст.14 Кодексу, зокрема споруди (інженерні споруди), не підпадають під визначення об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до пп. 14.1.238 ПКУ споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель і призначені для виконання спеціальних технічних функцій. Відповідно до цього об`єкти нерухомості, які не мають ознак будівель в значенні пп. 14.1.15 ПКУ та класифікуються у розділі 2 «Інженерні споруди» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не є об`єктом оподаткування податком на нерухомість.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507 (втратив чинність з 01 січня 2024 року; далі - Класифікатор), споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устатковання, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін. Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін. Інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об`єкта. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та т. ін.
Так, згідно з Класифікатором будівель та споруд НК 018:2023 визначено:
24 Інші інженерні споруди
241 Спортивні та рекреаційні споруди
2411 Спортивні майданчики
Цей клас включає:
спортивні майданчики та поля, обладнані для занять спортом на відкритому повітрі, таких як футбол, бейсбол, регбі, водний спорт, легка атлетика, автомобільні, велосипедні або кінні перегони.
Цей клас не включає:
зали спортивні (1265);
ігрові майданчики, парки відпочинку та розваг (2412);
майданчики для гри в гольф (2412);
споруди причалів марин (2412).
У свою чергу посилання на 2411 містить наступний клас, який прямо вказує на відкриті басейни:
1265 Спортивні зали
Цей клас включає:
будівлі, що використовуються в спортивних цілях (баскетбольні і тенісні зали, плавальні басейни, гімнастичні зали, ковзанки або хокейні арени тощо), що передбачають обладнання для глядачів та учасників.
Цей клас не включає:
багатоцільові зали, що використовуються, головним чином, для публічних виступів (1261);
спортивні майданчики для занять спортом на відкритому повітрі, наприклад, тенісні корти, відкриті плавальні басейни тощо (2411).
Відповідно до технічної експертизи встановленої за звітом попереднього обстеження №2.26.41.20.1 від 20.02.26р., проведеного сертифікованим експертом з технічного обстеження Романом Колдрою встановлено , що господарська споруда (басейн) за адресою: урочище "Рибник-2", Киблярівська сільська рада, Закарпатська область, згідно "Класифікатор будівель і споруд" НК 018:2023, господарська будівля (басейн) відноситься до “Інші інженерні споруди", Код 2411. Спортивні майданчики. (Код. 2411.3 Споруди для занять водним спортом). Згідно Перехідної таблиці від старого ДК 018-2000 до нового НК 018-2023).
Враховуючи вищевикладене, оскільки господарська споруда (басейн) відноситься до розділу 2 «Інші інженерні споруди» Класифікатора то нарахування податку на нерухоме майно є неправомірним.
Щодо зауваження відповідача на те, що ДК 018-2000 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства економіки України від 16.05.2023 №3573 «Про затвердження національного класифікатора НК 018:2023 та скасування класифікатора ДК 018 2000», а за новим НК 018:2023 об`єкт позивача розташований на землях рекреаційного призначення, суд зазначає наступне.
Дійсно, Наказом Міністерства економіки №3573 від 16.05.2023 року Про затвердження національного класифікатора НК 018:2023 та скасування національного класифікатора ДК 018-2000 Відповідно до частини п`ятої статті 259 Господарського кодексу України:
1. Затверджено національний класифікатор НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд", що додається.
2. Скасовано національний класифікатор ДК 018-2000 "Державний класифікатор будівель та споруд", затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507.
3. Департаменту технічного регулювання оприлюднити цей наказ на офіційному вебсайті Міністерства економіки України.
4. Цей наказ набирає чинності з 01.01.2024.
Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що НК 018:2023 (як і попередній класифікатор) поділяє об`єкти на Розділ 1 «Будівлі» та Розділ 2 «Інженерні споруди».
Так, Інженерні споруди – усі споруди, що не належать до будівель... Розділ 2 «Інші інженерні споруди» Класифікатора НК 018:2023 має підрозділ Спортивні та рекреаційні споруди.
Тобто, зміна класифікатора не змінила правової і технічної природи басейну - він залишається «Інженерною спорудою» (клас 2411 за НК 018:2023), а отже, не підпадає під визначення «будівлі» в розумінні пп. 14.1.129-1 ПКУ.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що басейн розташований на землях рекреаційного призначення і не підпадає під пільги пп. 266.2.2 ПКУ, оскільки питання застосування податкових пільг розглядається лише тоді, коли майно є об`єктом оподаткування (будівлею). Оскільки басейн від самого початку не є об`єктом оподаткування, питання застосування чи незастосування пільг взагалі не розглядається.
Щодо зауваження відповідача, що наданий позивачем Звіт попереднього обстеження від 20.02.2026 не є належним та допустимим доказом оскільки відсутнє попередження експерта про кримінальну відповідальність (з посиланням на постанову ВП ВС № 522/1029/18).
Суд зазначає, що Звіт технічного обстеження є письмовим доказом (ст. 94 КАС України), а не висновком експерта у галузі права чи судовою експертизою (ст. 104 КАС України). Попередження про кримінальну відповідальність є обов`язковим лише для висновків судових експертів , підготовлених спеціально для суду. Звіт, складений сертифікованим інженером/експертом з технічної інвентаризації, є технічним документом (як і технічний паспорт БТІ), що фіксує характеристики об`єкта, і є належним письмовим доказом у справі.
Суд також не погоджується з твердженнями відповідача, що право класифікувати об`єкти належить виключно ДП "ДНДІАСБ", оскільки сертифікований інженер який склав Звіт, має відповідний кваліфікаційний сертифікат, виданий відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», і наділений повноваженнями визначати технічні показники об`єктів нерухомості.
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ 44118663) - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС Запорізькій області від 30.12.2025 року № 0594267-2405-0832-UA21100150000019483.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС Запорізькій області від 30.12.2025 року № 0594265-2405-0832-UA21100150000019483.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 5324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення виготовлено в повному обсязі 04.05.2026.

Суддя О.В. Конишева