Справа № 129/3296/25 
Провадження по справі № 2-а/129/41/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" травня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області 
в складі: головуючого судді Капуша І.С.,
розглянувши без участі сторін та їх представників в м.Гайсині в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Луценко Олександр Іванович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
19.09.2025 до Гайсинського районного суду Вінницької області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову №747 від 31.12.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача судові витрати.
Позов мотивований тим, що позивач не погоджується із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, вважає її незаконною та такою, що прийнята без повного та об`єктивного дослідження обставин справи.
У позові зазначено, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із бронюванням за місцем роботи.
Також у позовній заяві вказано, що у вересні 2024 року позивач отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10.12.2024 року, однак не прибув у визначений час у зв`язку із хворобою. Крім того, 10.12.2024 дружиною позивача до відповідача подано заяву та медичні документи, а 17.12.2024 позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав пояснення та підтверджуючі документи щодо поважності причин неприбуття за викликом.
Позивач посилався на те, що його письмові пояснення та медичні документи не були належним чином враховані при винесенні постанови, а сама адміністративна справа фактично не розглядалася. Також позов обґрунтований тим, що перебування на бронюванні виключало необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
27.10.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У відзиві зазначено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Із відзиву вбачається, що 10.09.2024 позивач особисто отримав повістку №1760/1009/0 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. 10.12.2024 року для визначення призначення на особливий період, що підтверджується розпискою про отримання повістки.
Також відповідачем зазначено, що у визначений день та час позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, у зв`язку із чим 10.12.2024 складено акт фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці.
Крім того, у відзиві зазначено, що хоча позивач і повідомив про причини неявки шляхом направлення заяви, однак протягом трьох діб після дати виклику не подав підтверджуючих документів щодо поважності причин неприбуття, а також не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у семиденний строк, передбачений ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку із чим були складені відповідні акти станом на третю та сьому добу.
Також у відзиві наведено обставини складення 17.12.2024 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно позивача. Зазначено, що протокол був складений уповноваженою особою – інспектором відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №822 від 25.12.2023 року.
Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що при складенні протоколу позивачу були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, вручено другий примірник протоколу, а також повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується його особистими підписами у відповідних графах протоколу.
Також у відзиві звернуто увагу на те, що позивач власноручно зазначив у поясненнях до протоколу, що не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 10.12.2024 року у зв`язку з хворобою та тим, що перебуває на бронюванні.
Окремо відповідач посилався на те, що наявність бронювання та відстрочки від призову не звільняє військовозобов`язаного від обов`язку прибувати за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки виклик особи до ТЦК та СП є необхідною адміністративною процедурою для перевірки військово-облікових даних, оформлення документів та вирішення питань щодо наявності підстав для відстрочки.
У відзиві також містяться посилання на положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про оборону України», Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 року, а також на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.09.2022 у справі №300/1263/22 та від 23.10.2024 у справі №380/2838/24, згідно яких повістка є лише способом оповіщення військовозобов`язаного, а обов`язок прибувати за викликом установлений безпосередньо законом.
27.10.2025 також надійшла заява представника відповідача Підвашецького В.М. про розгляд справи за його відсутності.
Ухвалою суду від 26.03.2026 відповідачу поновлено строк на подання відзиву та долучено його до матеріалів справи.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання повідомлялися належним чином.
Відповідно до ст.205, 229, 262 КАС України суд визнав можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів.
Судом установлено, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10.09.2024 позивач отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10.12.2024 року о 09:00 годині для визначення призначення на особливий період, що підтверджується розпискою про отримання повістки.
У визначений день позивач за викликом не прибув, що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці.
17.12.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
31.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №747 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. 
Також матеріали справи містять медичні висновки щодо тимчасової непрацездатності позивача:
-від 10.12.2024 – щодо періоду непрацездатності з 09.12.2024 по 11.12.2024; 
-від 13.12.2024 – щодо періоду непрацездатності 12.12.2024; 
-від 16.12.2024 – щодо періоду непрацездатності з 13.12.2024 по 20.12.2024. 
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані зобов`язані прибувати за викликом територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частинами 1, 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено обов`язок громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, а у разі неприбуття – повідомити про причини неявки та прибути після усунення причин у строк, що не перевищує семи календарних днів.
Оцінюючи доводи сторін та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Суд враховує, що позивач був належним чином повідомлений про дату та час прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується його особистим підписом у розписці про отримання повістки.
Також суд бере до уваги, що позивач повідомив відповідача про причини неявки та надав медичні документи щодо тимчасової непрацездатності. Разом із тим, наявність тимчасової непрацездатності та перебування на бронюванні самі по собі не звільняють особу від установленого законом обов`язку виконувати правила військового обліку та прибувати за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить його особистий підпис у протоколі, а також заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
Доводи позивача про те, що справа фактично не розглядалася та що відповідачем не були враховані його пояснення, спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями позивача, актами фіксування неприбуття, матеріалами адміністративної справи та іншими письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої повістка є способом належного оповіщення військовозобов`язаного, а обов`язок прибувати за викликом прямо встановлений законом, а не самою повісткою.
Таким чином, суд доходить висновку, що постанова №747 від 31.12.2024 року винесена уповноваженою особою у межах наданих законом повноважень, із дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи позивача не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Підстав для задоволення позову суд не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.2,9,90,139,244- 246,255,286,295 КАС України, суд,
ВИРІШИВ :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Луценко Олександр Іванович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: