ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9014/25 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства у справах ветеранів України, в якому просить:
- визнати протиправними дії при розгляді заяви ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій від 25.02.2025 на засіданні міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», утвореної Міністерством у справах ветеранів України, щодо відповідачем надання відмови, яка оформлена листом від 17.03.2025 №5627/1.3/3.1-25, про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 відповідно пункту 25 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України, в особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», утвореної Міністерством у справах ветеранів України, прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що надані до комісії відповідача документи містять достатні докази про безпосередню участь позивача у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах (місті Чернігові) та у період здійснення зазначених заходів. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Міністерства у справах ветеранів України щодо не передачі заяви ОСОБА_1 від 25.02.2025 (вх. № Л-2196 від 04.03.2025) на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язано Міністерство у справах ветеранів України передати заяву ОСОБА_1 від 25.02.2025 (вх. № Л-2196 від 04.03.2025) на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Міністерство у справах ветеранів України звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції некоректно застосував норми, передбачені Законом №3551-XII, Порядком №413 та Законом №2073-IX.
Апелянт вважає, що Міжвідомча комісія не уповноважена розглядати питання щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII на підставі документів, надісланих до міжвідомчої комісії безпосередньо заявниками, оскільки це питання належить до компетенції відповідної відомчої комісії. Стверджує, що міжвідомча комісія є самостійним колегіальним органом, незалежним у своїх рішеннях від Мінветеранів, а тому висновки суду, який прирівняв міжвідомчу комісію до Мінветеранів, є юридично некоректним.
Зазначив, що міжвідомча комісія уповноважена розглядати документи щодо осіб, зазначених у пунктах 21 та 25 частини першої статті 6 Закону України № 3551-ХІІ, проте судом першої інстанції не враховано, що позивач не відноситься до категорії осіб, які визначені пунктом 25 частини першої статті 6 Закону України № 3551-ХІІ, оскільки позивач брав участь у заходах не у складі добровольчого формування та не самостійно відповідно до Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисту України», а як працівник установи на підставі рішення свого роботодавця - начальника Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області.
Стверджує, що відповідачем надано позивачу повну та відповідну до компетенції відповідь, що не було враховано судом першої інстанції при прийняття рішення.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 та від 24.12.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з заявою від 25.02.2025 (вх. № Л-2196 від 04.03.2025) та відповідними документами, у якій просив на підставі пункту 25 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надати йому статус учасника бойових дій.
Міністерством у справах ветеранів України розглянуто заяву позивача від 25.02.2025 та листом від 17.03.2025 № 5627/1.3/3.1-25 повідомило, що згідно з наданими документами позивач як працівник Національної поліції виконував завдання як працівник за наказом відповідного командування. Законом не передбачено надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, зокрема працівникам військових формувань і правоохоронних органів, які брали участь у заходах. Беручи до уваги, що до осіб, зазначених у пункті 25 частини першої статті 6 Закону, позивач не належить, адміністративне провадження за заявою позивача закрито відповідно до пункту 1 частини другої статті 65 Закону України «Про адміністративну процедуру», надані документи повернуто.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій або про відмову у наданні такого статусу відноситься до повноважень міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Міністерством у справах ветеранів України».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, а також їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни встановлений Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).
Згідно зі статтею 4 цього Закону, до ветеранів війни належать особи, які брали участь у захисті Батьківщини або вели бойові дії на території інших держав. Зокрема, до цієї категорії включаються учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.
Відповідно до статті 5 Закону № 3551-XII, до учасників бойових дій належать особи, які безпосередньо виконували бойові завдання із захисту Батьківщини у складі військових формувань Збройних Сил, інших військових з`єднань, партизанських загонів, підпілля або аналогічних формувань як у воєнний, так і в мирний час.
Пунктом 25 частини першої статті 6 Закону визначено, що учасниками бойових дій визнаються особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Дія абзацу першого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, а також райони проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.
У разі відсутності довідки, передбаченої абзацом п`ятим цього пункту, підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є:
свідчення (заява) не менше ніж трьох свідків (одним із яких є командир підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа або добровольче формування, у складі якого особа брала участь у здійсненні відповідних заходів) про період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів;
особам, які отримали поранення, контузію, каліцтво, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю, самокалічення), - свідчення (заява) не менше ніж двох свідків, які брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, про період безпосередньої участі осіб, зазначених у цьому абзаці, у таких заходах, а також медичні документи, що підтверджують отримання особою поранення, контузії, каліцтва під час безпосередньої участі у здійсненні таких заходів.
До уваги беруться свідчення (заяви) осіб, підпис на яких засвідчений нотаріально, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до абзацу першого пункту 19 частини першої цієї статті та/або статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 цього Закону та які мають документальне підтвердження своєї участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за період, за який вони свідчать.
До періоду безпосередньої участі особи, зазначеної в абзаці першому цього пункту, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, включається період, підтверджений усіма свідками.
Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, а також визначення категорій осіб, термінів їх участі в АТО та територій проведення операції встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій для осіб, які захищали державний суверенітет та територіальну цілісність України, затверджено постановою КМУ від 20.08.2014 № 413 (далі - Порядок № 413).
Згідно з пунктом 19 Порядку № 413, рішення щодо надання або відмови у наданні статусу УБД приймають:
- відповідні комісії - для осіб, передбачених пунктами 19 і 20 частини першої статті 6 Закону;
- міжвідомча комісія - у разі наявності спірних питань або для осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 тієї ж статті.
Відповідно до пунктів 20- 23 Порядку № 413, комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів.
Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.
Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону, або командирами добровольчих формувань, у складі яких такі заявники брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та в разі потреби уточнює інформацію про заявників, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких заявників, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про надання (відмову в наданні) статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії чи заявників, які звернулися до міжвідомчої комісії.
У разі відсутності оригіналів або електронних копій оригіналів паперових документів, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 4 цього Порядку, вони витребовуються комісіями, утвореними міністерствами, центральними органами виконавчої влади чи іншими державними органами, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, в командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) або іншого керівника підприємства, установи та організації не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дати надходження заяви (звернення).
Командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані надати комісії запитувані документи (відомості) або повідомити обґрунтовану причину їх відсутності не пізніше ніж через 15 календарних днів з дати надходження такого запиту.
Комісія не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відповіді на запит приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.
Статус учасника бойових дій вважається наданим за заявою, поданою в електронній формі, після того, як комісія в одноденний строк з дня прийняття відповідного рішення створила реєстрову інформацію про наданий статус учасника бойових дій шляхом внесення такої інформації до Реєстру і запис про це обліковано в Реєстрі.
Інформація про заявників, яким надано статус учасника бойових дій за заявою, поданою в паперовій формі, у триденний строк з дня прийняття відповідного рішення вноситься комісіями до Реєстру, а у разі відсутності технічної можливості внесення такої інформації Мін`юст, органи Міноборони, МВС, Національна поліція, Національна гвардія, СБУ, розвідувальні органи, Адміністрація Держприкордонслужби, Адміністрація Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, ДСНС, Державне бюро розслідувань, Національне антикорупційне бюро, інформують Мінветеранів щомісяця про заявників, яким надано статус учасника бойових дій, за формою, визначеною в додатку 1 до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 (ЗП України, 1994 р., № 9, ст. 218; 2022 р., № 19, ст. 1038) (за наявності).
Положення про міжвідомчу комісію затверджено наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02.2021 №43. Основними завданнями міжвідомчої комісії є:
1) надання статусу учасника бойових дій у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, особам, зазначеним в пунктах 19, 20 та 22 частини першої статті 6 Закону;
2) надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону;
3) надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, які у порядку, встановленому законодавством, залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у період з дня набрання чинності Законом України від 01 липня 2014 року № 1547-VII «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до набрання чинності Законом України від 07 квітня 2015 року № 291-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України»;
4) надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, з числа іноземців та осіб без громадянства (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, та крім тих, які набули право на отримання статусу учасника бойових дій під час проходження військової служби в розвідувальному органі Міністерства оборони України та військових частинах, закладах, установах та організаціях, підпорядкованих керівнику цього органу);
5) надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним у пункті 11 частини другої статті 7 Закону, з числа іноземців та осіб без громадянства (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади);
6) позбавлення статусу учасника бойових дій або статусу особи з інвалідністю внаслідок війни осіб, яким такий статус був наданий міжвідомчою комісією;
7) призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), якщо смерть/поранення волонтера настали з підстав, зазначених у пункті 3 Порядку та умов № 604.
Для розгляду питання про надання статусу учасника бойових дій міжвідомча комісія має, серед іншого, такі права:
1) розглядати документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, надіслані комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах, щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу;
2) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в підпункті 2 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані такими особами або командирами добровольчих формувань, у складі яких вони брали участь в антитерористичній операції, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
7) уточнювати інформацію про осіб, стосовно яких подано документи, заслуховувати пояснення цих осіб, свідків та представників державних органів;
8) приймати рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпунктах 1- 4 пункту 1 цього розділу.
Підстави для відмови міжвідомчої комісії передбачені пунктом 5 розділу ІІI Положення і включають:
1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;
2) відсутності необхідних документів, визначених Законом, Порядком № 413, Порядком № 203 або Порядком № 719;
3) подання недостовірної інформації;
4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення заявником умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, або умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного порядку.
Таким чином, відмова у статусі учасника бойових дій можлива лише після оцінки доказів, що підтверджують або спростовують право особи на цей статус.
Суд зазначає, що питання про надання статусу учасника бойових дій входить до виключної компетенції міжвідомчої комісії.
Як вбачається з листа Мінветеранів від 17.03.2025 № 5627/1.3/3.1-25, розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання статусу учасника бойових дій завершився поверненням матеріалів, посилаючись на те, що Законом не передбачено надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, зокрема працівникам військових формувань і правоохоронних органів, які брали участь у заходах. 
При цьому заявника не поінформовано про те, який орган уповноважений розглянути це питання, що фактично позбавило його права на належний розгляд справи.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 з 03.03.2022 по 04.04.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Чернігові.
ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом з організаційно-штатної роботи управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області, починаючи з 07.03.2022 залучався до несення служби по обороні м. Чернігова у складі групи кадрового забезпечення, що підтверджується витягом з наказу ГУНП в Чернігівській області від 07.03.2022 №09 «Про залучення особового складу ГУНП в Чернігівській області до оборони міста Чернігова», а тому вважає, що йому має бути наданий статус учасника бойових дій на підставі пункту 25 частини першої статті 6 Закону України № 3551-XII, у зв`язку з чим, позивач має право на розгляд та вирішення своєї заяви уповноваженим на її вирішення органом.
Водночас у своєму листі від 17.03.2025 № 5627/1.3/3.1-25 відповідач, не розглянувши звернення позивача по суті - зокрема, питання направлення його документів на розгляд міжвідомчої комісії з метою вирішення питання про надання статусу учасника бойових дій - не проінформував позивача про те, який орган або посадова особа уповноважені вирішувати це питання відповідно до чинного законодавства у даному конкретному випадку. 
Натомість, відповідач самостійно дійшов висновку про відсутність можливості скерування матеріалів на розгляд комісії, чим фактично позбавив ОСОБА_1 права на повноцінний та об`єктивний розгляд питання про надання йому статусу учасника бойових дій.
У той же час, як вже було зазначено, згідно з абзацом першим пункту 25 частини першої статті 6 Закону України № 3551-XII, рішення щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у цьому пункті, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІ Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та окремих інших категорій осіб, затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02.2021 № 43 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за № 521/36143), до основних завдань міжвідомчої комісії, зокрема, належить розгляд питань щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у пунктах 21 та 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII.
Отже, судовим розглядом встановлено, що оскільки вирішення питання про надання чи відмову в наданні статусу учасника бойових дій належить до повноважень міжвідомчої комісії при Міністерстві у справах ветеранів України, колегія суддів вважає, що відповідач допустив протиправні дії, не направивши заяву ОСОБА_1 від 25.02.2025 (вх. № Л-2196 від 04.03.2025) на розгляд вказаної міжвідомчої комісії.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання Міністерства у справах ветеранів України передати (направити) заяву ОСОБА_1 від 25.02.2025 (вх. № Л-2196 від 04.03.2025) на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
При цьому, суд апеляційної інстанції не надає оцінки доводам апелянта стосовно наявності чи відсутності підстав для надання статусу учасника бойових дій з підстав наведених вище, зокрема, з огляду на їх передчасність.
Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права - без змін.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі №620/9014/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова