Справа № 565/1899/25
Провадження № 2/565/66/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м.Вараш
Вараський міський суд Рівненської області в складі: 
головуючого судді Незнамової І.М.,
з участю: секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,
позивача        ОСОБА_1 ,
представника позивача      ОСОБА_2 ,
відповідача        ОСОБА_3 ,
представника відповідача      ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Орган опіки та піклування Вараської міської військової адміністрації, про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

06.08.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Орган опіки та піклування Вараської міської військової адміністрації, в якій просить: 
- визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем ОСОБА_1 , до досягнення дитиною повноліття;
- припинити стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) батька, які стягуються на підставі судового наказу Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 13.01.2022 року, у справі №565/1735/21, з 12.04.2025 року;
- стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтовується тим, що з 18.06.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 05.09.2022 року.
Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Після розірвання шлюбу, діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилися проживати разом з матір`ю - ОСОБА_3 в місті Вараш, Рівненської області, та перебували на її вихованні.
12.04.2025 року, близько 14 год. 00 хв., неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно, подолавши відстань близько 17 кілометрів, прийшов пішки з міста Вараш в село Чудля, Вараського району, Рівненської області, - до місця проживання діда та баби - батьків ОСОБА_1 , де позивач на той час фактично проживав, при цьому, пояснивши, що мати - ОСОБА_3 нанесла йому декілька ударів по спині та вигнала з дому, забравши мобільний телефон.
У подальшому, позивач викликав працівників поліції, які приїхали та зафіксували вказаний факт, та повідомив службу у справах дітей. 
Після вказаних подій, починаючи з 12.04.2025 року по даний час, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем, який його утримує, виховує та готує до самостійного життя.
При цьому, позивач зазначає, що син категорично не бажає повертатись до матері для спільного проживання.
Внаслідок вчинених ОСОБА_3 дій, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав сильний стрес і психологічну травму, тому відвідує психолога Вараського центру соціальних служб та послуг «Денний центр соціально - психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі».
Також зазначає, що ОСОБА_3 інколи телефонує до сина та чинить на нього тиск з приводу того, що син не хоче повертатись жити до неї. 
Однак, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорично не бажає повертатись до матері, маючи психологічний страх перед нею та, з власної волі, твердо бажає проживати з позивачем.
Водночас, вказує, що письмово звернувся за захистом прав та інтересів малолітньої дитини до поліції та до служби у справах дітей.
За результатами такого звернення, працівниками Вараського РВП ГУНП в Рівненській області відносно ОСОБА_3 за фактом події, яка відбулась 12.04.2025 року, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 cт.184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків, щодо виховання дітей).
Разом з тим, постановою Вараського міського суду Рівненської області від 11.06.2025 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 cт.184 КУпАП, закрито за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з тим, що позивач не може добровільно домовитись із відповідачем, щодо місця проживання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання сина.
Окрім цього, позивач звертає увагу, що він працевлаштований у Філії ВП «Рівненська АЕС», має постійний стабільний дохід, є заброньованим на період воєнного стану, як працівник «Рівненська АЕС», тому даний позов, в частині визначення місця проживання дитини, не спрямований на ухилення від мобілізації.
Також зазначає, що судовим наказом Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 13.01.2022 року, у справі №565/1735/21, з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмір 1/3 частини його заробітку, починаючи з 29.12.2021 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
При цьому, позивач стверджує, що з 12.04.2025 року по даний час його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним, він його самостійно утримує та виховує.
Виходячи з того, що з 12.04.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні, ОСОБА_1 вважає, що підстави для сплати ним аліментів на користь відповідача на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 13.01.2022 року, у справі №565/1735/21, відпали в силу вимог cт.181 СК України та cт.273 ЦПК України, починаючи з 12.04.2025 року.
За вказаних обставин, позивач просить припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) батька - в частці, що припадає саме на одну дитину, які стягуються на підставі судового наказу Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 13.01.2022 року, у справі №565/1735/21, з 12.04.2025 року.
Окрім того, зазначає, що будь-якої допомоги на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає разом з ним, та повністю перебуває на його утриманні, відповідач не надає, а тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову - 06.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Водночас, стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому ним розмірі, оскільки працевлаштована, та вважає, що такий розмір аліментів забезпечить належні умови для фізичного та морального розвитку дитини та є достатніми для забезпечення її гармонійного розвитку.
15.12.2025 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
У відзиві, в обґрунтування заперечень, відповідач підтверджує, що вона дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірваний за рішенням суду. Також підтверджує, що від шлюбу з позивачем мають двох дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яких за судовим наказом позивач ОСОБА_1 вчасно сплачує аліменти, оскільки відрахування проводяться через бухгалтерію за місцем роботи позивача.
Щодо подій, які відбулись 12.04.2025 року, відповідач зазначає, що того дня її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорично відмовився виходити на навчання в онлайн режимі, на її зауваження та прохання розпочати навчання не реагував. Близько 10 год. 00 хв., вона з дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пішли до магазину, а по поверненню додому, вона виявила, що син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі відсутній, також був відсутній його наплічник та деякі речі. Тоді вона зателефонувала позивачу, оскільки телефон у сина забрала та сховала на кухні, та запитала, чи не знає він де перебуває син, на що останній почав лаятись в її адресу. З розмови, їй стало відомо, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пішов в село Чудля, Вараського району, Рівненської області, до місця проживання баби та діда - батьків позивача ОСОБА_1 
ОСОБА_3 категорично не погоджується, щодо викладених відповідачем причин залишення сином місця проживання, та наголошує, що вона не вчиняла стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніяких неправомірних дій, її дії були виключно правомірними, носили виховний характер.
ОСОБА_3 , заперечуючи проти позову в частині визначення місця проживання дитини, зазначає, що діти на даний час зареєстровані за адресою проживання позивача, який являється їх батьком, тому, на її думку, спір, щодо визначення місця проживання дитини, фактично відсутній. Відповідач вважає, що діти маються право проводити час порівну із обома батьками, при цьому, не заперечує, щодо зміни місця реєстрації дитини, в разі звернення позивача до неї з таким проханням.
ОСОБА_3 також стверджує, що у неї дуже напружені відносини з позивачем ОСОБА_1 , які погіршились після подій, які відбулись 12.04.2025 року. 
Окрім того, відповідач звертає увагу, що постановою Вараського міського суду Рівненської області від 23.02.2022 року позивач притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства, щодо неї.
Разом з цим, наголошує, що до 12.04.2025 року син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бажав проживати з батьком, який не приймав належної участі у вихованні сина, та не приділяв сину уваги.
На переконання ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають проживати спільно, оскільки є рідними братом та сестрою, між ними дуже теплі відносини, тому це найкраще відповідатиме інтересам дітей, а не інтересам та бажанням батьків.
Також зауважує, що позивач має робочий графік з 07 год. 45 хв. по 16 год. 30 хв.., тому більшість часу з сином займається бабуся ОСОБА_7 та дідусь ОСОБА_8 - батьки позивача, а тому, на думку відповідача, твердження ОСОБА_1 про те, що дитина повністю перебуває на вихованні позивача, є доволі суперечливими. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мороченець Я.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення, які повторюють обґрунтування вимог у позовній заяві, просили позов задовольнити.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Зіброва М.О. позовні вимоги не визнали, надали пояснення, які повторюють обґрунтування у відзиві на позовну заяву.
У судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності представника служби у справах дітей - ОСОБА_9 , пояснив, що у нього були посередні стосунки з матір`ю, оскільки мати більше уваги приділяла для сестри ОСОБА_10 . 12.04.2025 року, після чергового конфлікту з матір`ю, він вирішив залишити місце проживання матері та піти до батька. Спочатку він пішов до квартири батька, за місцем його проживання у місті Вараш, але батька вдома не було, тому він пішки пішов до бабусі та дідуся в село Чудля, частину дороги він йшов пішки, іншу частину дороги його підвіз невідомий йому чоловік. При цьому, зазначив, що мобільного телефону при собі не мав, оскільки його забрала мати, з дому він взяв лише книги, які були необхідні для шкільних занять. Вказав, що коли він йшов з квартири, мати та сестра були вдома, і матір виганяла його з дому, говорячи, щоб він йшов до батька. Після цього, він прийняв рішення піти жити до батька.
Малолітній ОСОБА_5 вказав, що бажає проживати з батьком, таке його рішення є категоричним. Водночас, зазначив, що з матір`ю не контактує, бажання спілкуватися з матір`ю не має. Зауважив, що на даний час всім необхідним його забезпечує батько, також батько займається із ним навчанням, при цьому, зауважив, що матір ніколи не допомагала йому з навчанням. Підтвердив, що з квітня по вересень 2025 року відвідував психолога один раз в тиждень і одного разу психолог була свідком дзвінка матері до нього і чула ті погані вислови і образи на його адресу. 
Категорично ствердив, що бажає проживати з батьком, просив залишити його на вихованні батька.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який являється батьком позивача та відповідно дідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що 12.04.2025 року, в обідню пору, точного часу не пам`ятає, за місцем проживання його сім`ї, за адресою: АДРЕСА_1 , з міста Вараш до них прийшов його онук ОСОБА_11 , який пояснив, що його матір вигнала з квартири та забрала телефон. ОСОБА_11 перебував у дуже пригніченому стані, був блідий та дуже втомлений. З метою фіксації вказаних подій і спростування майбутніх звинувачень невістки у викраденні дитини, вони зателефонували в поліцію і в службу у справах дітей. Через деякий час, до них приїхали працівники поліції, опитали всіх членів сім`ї, у тому числі і малолітнього ОСОБА_12 , зафіксували всі їхні пояснення і повідомили, що будуть розбиратись у вказаній ситуації. 
Свідок ствердив, що на даний час ОСОБА_11 проживає спільно з батьком в квартирі АДРЕСА_2 . При цьому, вказав, що він з дружиною допомагають сину виховувати онука, зокрема він інколи возить онука до школи, інколи забирає його зі школи, також декілька разів возив онука до психолога. Також зауважив, що у ОСОБА_13 дуже хороші відносини з батьком, його син не забороняє спілкуватися онуку з мамою, при цьому, будь-які заходи, спрямовані на примирення онука з мамою, на даний час є безрезультатними, ОСОБА_11 категорично не бажає спілкуватись з матір`ю. Окрім того, зауважив, що ОСОБА_11 має твердий намір проживати з батьком, будь-якого впливу чи тиску на його рішення ніхто не чинить.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка являється матір`ю позивача та відповідно бабою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала пояснення, тотожні до пояснень свого чоловіка - свідка ОСОБА_8 . 
Разом з цим, вказала, що ОСОБА_11 дуже спокійний і дуже здібний хлопець, дуже відповідально ставиться до навчання, хоче бути в усіх напрямках найкращим. Також зазначила, що кілька разів була свідком розмов по телефону ОСОБА_13 із матір`ю, яка, в ході таких розмов, постійно принижувала та ображала ОСОБА_12 . Ствердила, що вибір онука проживати разом із батьком, є виключно його рішенням. 
У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 - психолог відділення Вараського центру соціальних служб та послуг «Денний центр соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі», пояснила, що з неповнолітнім ОСОБА_15 вона познайомилась весною 2025 року, з того часу коли ОСОБА_11 почав ходити до неї на психологічну реабілітацію. Вказала, що на першому занятті ОСОБА_11 був тривожний та засмучений, з приводу негативного ставлення до нього з боку матері, ОСОБА_11 був дуже ображений на матір, тому її завданням було запобігти тому, щоб образи не переросли у гнів, вона дбала про емоційний стан дитини. При цьому, зазначила, що вона також спілкувалась із батьками ОСОБА_13 , намагалась налагодити їх відносини, але такі заходи не принесли будь-якого результату. Зауважила, що одного разу, під час занять, вона була свідком розмови ОСОБА_13 з матір`ю, яка зателефонувала сину, розмова матері до дитини була дуже грубою, матір ображала сина непристойними словами, висувала до нього якісь незрозумілі обвинувачення, вказану розмову вони з ОСОБА_15 записали на диктофон, запис вказаної розмови міститься в матеріалах справи. Свідок також ствердила, що ОСОБА_11 почуває себе комфортно та захищено саме з батьком, який, у свою чергу, дуже відповідально ставиться до своїх обов`язків, виховує його, вчить з ним уроки, повністю утримує, купує сину все необхідне. Наголосила, що ОСОБА_11 відвідував заняття з початку травня до кінця вересня 2025 року. Закінчуючи заняття, ОСОБА_11 майже вже був готовий пробачити матір, але зі сторони матері, бажання налагодити стосунки з сином не було. 
Звернула увагу, що ОСОБА_11 дуже позитивна дитина, прагне гарно навчатись, дуже потребує спілкування із сестрою, однак, зі слів дитини, у цьому матір створює перешкоди і ОСОБА_11 може бачити сестру лише у школі на перервах.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка являється сусідкою відповідача ОСОБА_3 , пояснила, що знає сім`ю ОСОБА_17 понад сім років. Тісно почала спілкуватись з відповідачем перед розлученням сторін. Свідок охарактеризувала відповідача ОСОБА_3 виключно із позитивної сторони і вказала, що для неї є дуже дивним той факт, що малолітній ОСОБА_11 прийняв рішення проживати з батьком, підстав у дитини, на її думку, для прийняття такого рішення не було, матір до нього ставилась дуже добре, дитина мала все необхідне для належного проживання та розвитку. 
У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Органу опіки та піклування Вараської міської військової адміністрації, ОСОБА_18 вказала, що відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування визнав за доцільне визначити місце проживання дитини разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний висновок затверджений наказом начальника Вараської міської військової адміністрації за №583 від 13.11.2025 року. 
Представник ОСОБА_18 підтримала зазначений висновок Органу опіки та піклування та ствердила, що проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , відповідає інтересам малолітньої дитини. 
Після наданих пояснень, представник ОСОБА_18 , у зв`язку із службовою зайнятістю, заявила клопотання про продовження розгляду справи без її участі та, після задоволення судом вказаного клопотання, залишила залу судового засідання. 
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мороченця Я.І., відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Зібрової М.О., пояснення малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , пояснення представника Вараської міської військової адміністрації Гапонової М.О., дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Орган опіки та піклування Вараської міської військової адміністрації, про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, підлягають задоволенню частково. 
Підставами для такого висновку суду є наступне.
У судовому засіданні встановлено, що з 18.06.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 05.09.2022 року, у справі №565/879/22, яке набрало законної сили 05.10.2022 року.
Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , та дочку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . 
Разом з цим, встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , починаючи з 31.03.2016 року по даний час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/010524665 від 30.07.2025 року.
Згідно відомостей Виконавчого комітету Вараської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за вих.№2559 від 03.07.2025 року та витягів з реєстру територіальної громади слідує, що за адресою зареєстрованого місця проживання позивача: АДРЕСА_4 , зареєстровані діти: син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 07.05.2014 року по даний час, та дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 09.10.2018 року по даний час.
При цьому, відповідач ОСОБА_3 на території Вараської міської територіальної громади не зареєстрована, що підтверджується довідкою Департаменту соціального захисту та гідності Виконавчого комітету Вараської міської ради за вих.№2251-7200-01-31-7112-25 від 13.08.2025 року.
Разом з тим, згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/018654336 від 13.12.2025 року встановлено, що ОСОБА_3 , з 08.08.2023 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Судовим наказом Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 13.01.2022 року, у справі №565/1735/21, з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, починаючи з 29.12.2021 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно довідки №461 від 04.07.2025 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 працевлаштований у Філії «ВП «Рівненська АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» на посаді слюсара-ремонтника, починаючи з 28.03.2011 року по даний час, працює з денним графіком роботи з 07 год. 45 хв. по 16 год. 30 хв.
Згідно довідки Філії «ВП «Рівненська АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» №1023 від 13.06.2025 року вбачається, що за період з грудня 2024 року по травень 2025 року позивачу ОСОБА_1 нараховано 396100,34 грн. заробітної плати, з якої утримано аліменти - 101655,60 грн. 
Згідно посвідчення №2901 від 23.08.2024 року, позивач ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час. 
Позивач ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи, про що суду надано характеристику. 
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», серія та номер ФОВА-004163828, встановлено, що відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відносно ОСОБА_1 , відсутні. 
Відповідач ОСОБА_3 також позитивно характеризується за місцем роботи, про що суду надано характеристику Вараського ЗДО №10 від 06.11.2025 року.
Судом досліджено надану характеристику на неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка видана Вараським центром соціальних служб та послуг ВЦССП Виконавчого комітету Вараської міської ради, з якої вбачається, що розвиток неповнолітнього ОСОБА_5 перебуває у межах вікової норми. Загалом емоційно-вольова сфера відповідає віковим нормам, але відзначаються тривожність і страхи, які можуть бути спричинені стосунками в сім`ї та впливом емоційного стану матері. Хлопчик має потребу у стабільному та підтримувальному емоційному середовищі. З Іллею проводить індивідуальну корекційно-реабілітаційну роботу психолог відділення Вараського центру соціальних служб та послуг «Денний центр соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі».
Відповідно до листа Вараського центру соціальних служб та послуг ВЦССП Виконавчого комітету Вараської міської ради за №172/02-01/25 від 07.05.2025 року слідує, що центром повідомлено начальника служби у справах дітей про те, що до центру не надходило повідомлень щодо неналежного виконання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 передбачених чинним законодавством батьківських обов`язків. Разом з тим, 14.04.2025 року до «Денного центру соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі», відділення Вараського центру соціальних служб та послуг, звернувся громадянин ОСОБА_1 із повідомленням, що його колишня дружина - ОСОБА_3 вигнала з дому їхнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час бесіди психолога з ОСОБА_15 у Денному центрі було встановлено, що мати не лише вигнала його з дому, а й вчинила щодо нього фізичне насильство. ОСОБА_11 розповідав про події з тремтінням у голосі, що свідчило про сильний стрес і психологічну травму. Ситуація негативно вплинула на його емоційний стан. Зі слів ОСОБА_13 , мати вже тривалий час приділяє більше уваги його молодшій сестрі, нехтуючи його емоційними потребами. Дитина має глибоку образу на матір, уникає думок про повернення до неї та не виявляє бажання поновлювати спільне проживання. Отриманий досвід викликав сильні емоції, які ОСОБА_13 складно усвідомити й висловити. Після вивчення всіх обставин випадку й оцінювання ситуації, сім`ю буде взято під соціальний супровід «Денного центру соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі», відділення Вараського центру соціальних служб та послуг.
Відповідно до постанови Вараського міського суду Рівненської області від 11.06.2025 року (справа №565/889/25) слідує, що провадження у справі про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 cт.184 КУпАП, закрито за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.
Судом також досліджено акт обстеження умов проживання від 08.07.2025 року, який складений начальником ССД ОСОБА_19 та провідним спеціалістом з юридичних питань ССД Поляк А.П., на підставі заяви ОСОБА_1 , згідно якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають четверо осіб, а саме: ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_8 (дід), ОСОБА_7 (баба). Умови проживання задовільні, наявні меблі, побутова техніка, в помешканні чисто та затишно, наявне водопостачання та водовідведення, дитина - ОСОБА_5 забезпечена місцем для сну, навчання, зберігання особистих речей, проведення дозвілля, одягом по сезону, засобами гігієни та харчування. Стосунки в сім`ї доброзичливі. Батько ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 проживають за вказаною адресою тимчасово, до завершення ремонтних робіт у квартирі в місті Вараш.
Окрім того, у судовому засіданні досліджено оптичні диски, долучені сторонами, із записами розмов ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_5 . Розмови матері та дитини, зафіксовані на дисках, мають ознаки негативного ставлення матері до сина, містять звинувачення та образливі слова на адресу сина ОСОБА_13 зі сторони матері ОСОБА_3 . 
Вирішуючи спір в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Як передбачено ч.ч. 1,2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору, щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно правових позицій Верховного Суду, у спорах між батьками про визначення місця проживання дитини зауважено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, тому передусім мають бути визначені та враховані інтереси дитини з огляду на об`єктивні обставини спору, а вже тільки потім права батьків. Щодо врахування думки дитини при визначенні місця її проживання наголошено, що, визначаючи місце проживання дитини, суд може врахувати її думку щодо проживання з одним із батьків, проте згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо вона не буде відповідати і сприяти захисту прав та інтересів дитини. Стосовно участі органів опіки та піклування при визначенні місця проживання дитини зазначено, що рішення суду лише щодо розірвання шлюбу не є судовим рішенням, яке стосується визначення місця проживання дитини. Участь органів опіки та піклування обов`язкова при розгляді справ про визначення місця проживання дитини, інакше рішення суду, яким, зокрема, також вирішено питання місця проживання дитини, але без участі органів опіки та піклування, не може бути враховане як рішення про визначення місця проживання дитини.
При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Тобто, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Наказом начальника міської військової адміністрації №583 від 13.11.2025 року, затверджено висновок, щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання його батька - ОСОБА_1 . 
Представник Органу опіки та піклування Вараської міської військової адміністрації Гапонова М.О. у судовому засіданні вказаний висновок підтримала. 
У судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорично наполягав на визначенні місця його проживання саме з батьком, наголошуючи на негативні відносини із матір`ю. 
Отже, вирішуючи спір про місце проживання дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття, оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Вирішуючи спір в частині припинення стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, за заявою відповідача ОСОБА_3 , 13.01.2022 року Кузнецовським (нині - Вараським) міським судом Рівненської області, у справі №565/1735/21, видано судовий наказ, яким з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, починаючи з 29.12.2021 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Зазначене рішення набрало законної сили та виконується позивачем, що підтверджується поясненнями сторін, наданими у судовому засіданні, та довідкою Філії «ВП «Рівненська АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» №1023 від 13.06.2025 року.
За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Суд зазначає, що існування судового наказу від 13.01.2022 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення.
Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина, що викладено у правовій позиції постанови Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №596/826/21-ц.
Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не використовує кошти (аліменти) на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки дитина, починаючи з 12.04.2025 року проживає з позивачем ОСОБА_1 , який повністю самостійно утримує сина та піклується про дитину.
Будь-яких доказів, щодо самостійного врегулювання сторонами аліментних зобов`язань, з приводу виниклих обставин, суду не надано. 
Виходячи з того, що з 12.04.2025 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення позивачем сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина.
За вказаних обставин, суд вважає, що слід припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) батька - частки аліментів, що припадає на одну дитину, які стягуються на підставі судового наказу Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 13.01.2022 року, у справі №565/1735/21, з 12.04.2025 року - з дня фактичного проживання дитини з позивачем.
Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України вбачається, що  при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512,00 грн.
Враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, відсутність в матеріалах справи доказів, щодо матеріального становища відповідача, суд вважає за необхідне, в даному випадку позов задовольнити частково, та визначити аліменти, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суд з позовом - 06.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
На думку суду, такий розмір аліментів з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню неповнолітньої дитини, які спроможні надавати матеріальну допомогу неповнолітньому синуОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забезпечить баланс інтересів батьків. 
Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 сплачено за дві позовні вимоги судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Враховуючи вищенаведене, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Окрім того, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів. 
Керуючись ст.ст.2, 3, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ; адреса проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Орган опіки та піклування Вараської міської військової адміністрації, (адреса місцезнаходження: 34403, Рівненська область, м.Вараш, майдан Незалежності, буд.№1, код ЄДРПОУ: 45356703), про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення дитиною повноліття.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) батька, які стягуються на підставі судового наказу Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області від 13 січня 2022 року, у справі №565/1735/21, з 12 квітня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Повний текст судового рішення складений 20 березня 2026 року.

Головуючий суддя       І.М.Незнамова