Справа № 287/2291/24
провадження 2/287/825/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року   м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Винара Л.В.
з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ««Профіт Файненс» (надалі – позивач, ТОВ «Профіт Файненс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 , відповідачка, позичальник) про стягнення заборгованості у розмірі 14586,71 грн., що включає: основна сума заборгованості – 5653,32 грн., заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту – 2573,45 грн., заборгованість по комісіях -5933,00 грн., сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту – 293,39 грн., сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків – 133,55 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування позову зазначено, що 12.12.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 005-99928-121212, відповідно до якого відповідачка отримала від кредитодавця грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. на строк 36 місяців, шляхом перерахування на її поточний рахунок. Відповідачка зобов`язалася сплатити проценти в розмірі 9,99% річних за користування кредитом та комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,49% в місяць. Крім того, на відповідачку покладено обов`язок погашати кредитну заборгованість не пізніше 12 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 672 грн. 00 коп. у відповідності до графіку платежів. 02.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» було укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило право грошової вимоги ТОВ «Профіт Файненс» до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 005-99928-121212, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Станом на дату звернення до суду, загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 14586,71 грн., із яких: основна сума заборгованості – 5653,32 грн., заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту – 2573,45 грн., заборгованість по комісіях -5933,00 грн., сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту – 293,39 грн., сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків – 133,55 грн. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути із відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Русину М.Г. 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.
На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачки по справі ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 05.03.2026 позовну заяву ТОВ «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишено без руху та надано позивачу (його представнику) строк для усунення недоліків.
09.03.2026 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків з додатками.
Ухвалою суду від 17.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник  позивача  в судове засідання  не з`явився, в позовній заяві просить судовий розгляд позовної заяви провести без участі позивача та його представника. 
Відповідачка у судові засідання на розгляд справи 15.04.2026 та 17.06.2026 не з`явилась та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у встановленому законодавством порядку, шляхом направлення на її адресу судових повісток, що стверджується матеріалами справи. Заяву про відкладення розгляду справи та відзив на позов відповідачка до суду не надала.
Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 
Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідив матеріали справи, вирішив питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 12.12.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 005-99928-121212 (а.с. 6-10). 
У відповідності до умов п.2.3. частини 2 та п.1.1 частини 3 Кредитного договору відповідачці надаються кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн. строком на 36 місяців, шляхом перерахування на поточний рахунок.
Згідно п.2.4 частини 2 Кредитного договору клієнт зобов`язаний сплатити проценти в розмірі 9,99 % річних за користування кредитом.
Згідно п.2.5 частини 2 Кредитного договору, клієнт зобов`язаний сплатити комісію в розмірі 3,49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви № 005-99928-121212 від 12.12.2012, кінцевий строк повернення кредиту 12.12.2015.
Згідно з договором № 2253/к від 02 червня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (а.с. 12-15).
Відповідно до копії витягу з додатку №1 до договору № 2253/К загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 005-99928-121212 від 12.12.2012 станом на 02.06.2020 становить 14159,77 грн. (а.с. 16).
Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26 травня 2020 року ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 1800000,00 грн. за придбаний актив (а.с. 17).
Відповідно до копії платіжного доручення № 49 від 27 травня 2020 року ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 688200,00 грн. за придбаний актив (а.с. 18).
Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України,  якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Окрім цього, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Судова практика у кредитних правовідносинах, стягненні заборгованості за договорами займу наразі дотримується позиції необхідність наявності доказів щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику. Обов`язковою умовою для прийняття позитивного для кредитора рішення є надання останнім документу, який підтверджує вказаний факт.
Позиція Верховного Суду у справі №278/2177/15-ц від 17 грудня 2021 року викладена таким чином: «Заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками, за кредитним договором».
У цій справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду докази на укладення договору, тощо. 
Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Позиція Верховного Суду викладена в Постанові від 29 січня 2020 року по справі № 755/18920/18: «Наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за ним договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано».
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання відповідачкою кредитних коштів у відповідних розмірах.
Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 №566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано копії кредитного договору, розрахункової квитанції на видачу готівки, договору про відступлення праві вимоги за цим договором.
Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок позичальника у розмірі зазначеному в договорі про надання кредиту. Зокрема, ТОВ «Профіт Файненс» не надано суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписок по картковому рахунку, тощо.
Стосовно долученої представником позивача до матеріалів справи копії розрахункової квитанції на видачу готівки від 12.12.2012, судом встановлено, що зазначена квитанція не містить підпису відповідачки ОСОБА_1 про отримання готівки в сумі 10000, 00 грн., тому вказана квитанція без належного підтвердження фактичної виплати коштів відповідачці не є достатнім та беззаперечним доказом отримання останньою кредитних коштів.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про витребування доказів, зокрема, інформації щодо належності відповідачці карткового рахунку та надходження на нього коштів, відповідної виписки з рахунку.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Таким чином, немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідачки перед позивачем, а також суми відсотків, комісії, 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту, 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків, є правильними.
Слід зазначити, що витяг про суму заборгованості відповідачки у розмірі 14159,77 грн., наданий позивачем, не є доказом наявності заборгованості, а будь-яких розрахунків заборгованості матеріали справи не містять.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.
Також, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачки про відступлення права вимоги за кредитним договором № 005-99928-121212.
Відтак суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, тому судові витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем.
На підставі наведеного, керуючись статтями 512, 514, 516, 526, 530, 1046, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3,4,12,13,76-81,141,263, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», ЄДРПОУ 43160452, місцезнаходження: 79037, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 212, офіс 413.
Представник позивача: Ружицький Олександр Антонович, РНОКПП НОМЕР_1 , 01001, м. Київ, пров. Рильський, буд. 4, пов. 6. 
Відповідачка:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 .

Суддя:	  	Л.  В.  Винар