РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2026 р.	Справа № 390/2728/25	
 	Провадження № 2/390/1458/25	

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Підгірської Г. О.,
 
за участю секретарів судового засідання: Сотченко Я. В., Гордуз О. Ю.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представниці позивачки – ОСОБА_2 ,
відповідачки ОСОБА_3 ,
законної представниці відповідача ОСОБА_4 – ОСОБА_5 ,
представниці відповідачів – ОСОБА_6 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник – ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 – Виконавчий комітет Кропивницької міської ради як орган опіки та піклування, про усунення від права на спадкування,-

 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 – Виконавчий комітет Кропивницької міської ради як орган опіки та піклування, у якому просить усунути відповідачів від права на спадкування.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік – ОСОБА_8 , після смерті якого відкрилася спадщина.
Спадкоємцями першої черги за законом є дружина – ОСОБА_1 , донька – ОСОБА_9 , і онук – ОСОБА_4 за правом представлення.
Позивачка зазначає, що починаючи з моменту одруження і до моменту смерті ОСОБА_8 ним завжди опікувалась його дружина ОСОБА_1 та її діти від першого шлюбу - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . З рідними доньками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ОСОБА_8 поступово перестав спілкуватися починаючи з 2006 року. ОСОБА_7 зверталась до суду з позовною заявою про стягнення на її користь аліментів у зв`язку продовженням навчання і після негативного судового рішення взагалі перестала спілкуватись з батьком. Інша донька – ОСОБА_14 , інколи спілкувалась з батьком до моменту її смерті в 2021 році. Відносини між батьком та доньками погіршилися ще й через те, що обидві доньки брали кредити і всюди вказували номер телефону свого батька, після чого колекторські фірми постійно телефонували ОСОБА_8 та вимагали повернення коштів. 
ОСОБА_8 неодноразово повідомляв своїх доньок про те, що йому самому потрібна допомога, оскільки він мав низку тяжких захворювань і не міг самостійно себе доглядати, вільно пересуватися, а доньки могли хоча б приходити та допомагати йому по господарству коли дружина ОСОБА_1 перебувала на роботі. За життя ОСОБА_13 , ОСОБА_8 допомагав її синові ОСОБА_4 коштами на лікування і просив також допомоги від нього після смерті його матері ОСОБА_13 , однак жодної допомоги не отримав.
Онук, як і обидві доньки, не мали бажання допомагати батькові та дідові, в результаті чого весь тягар утримання та догляду ліг не плечі позивачки та її дітей. Таким чином, відповідачі навмисно ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який перебував у безпорадному стані та потребував такої допомоги саме від відповідачів.
Отже, ОСОБА_8 потребував допомоги саме від своєї доньок та онука, які могли надавати таку допомогу однак ухилялися від її надання шляхом бездіяльності, яка була спрямована на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, оскільки вони усвідомлювали свій обов`язок, мали можливість його виконувати, але не вчиняли жодних дій, спрямованих на надання допомоги у догляді, матеріальної та моральної підтримки ОСОБА_8 .

Рух справи
28.10.2025 ухвалою суду відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання і витребувано докази у справі.
Ухвалами від 12.11.2025 і від 08.12.2025 витребувано додаткові докази.
18.03.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу для розгляду по суті.
Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив 30.04.2026, 07.05.2026, 27.05.2026 і 11.06.2026.
В останнє судове засідання на стадію судових дебатів сторони не з`явилися. Однак, представники сторін подали клопотання про завершення розгляду справи без їх участі, виклали свої виступи в судових дебатах у письмовій формі, просили їх врахувати під час прийняття рішення у справі. 
Третя особа в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи/ про розгляд справи за її відсутності, відзиву не подала.
За змістом частин четвертої і п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Пояснення сторін і їх представників
Позивачка пояснила, що ОСОБА_8 останні роки майже не ходив через набряки ніг, допомагали йому пересуватися друзі «афганці». В 2025 році на Пасху йому стало дуже погано коли він лежав у лікарні, на наступний день він там і помер.
З дітьми не спілкувався з 2006 року. Його дратувало, що до нього зверталися колекторські компанії з приводу взятих доньками кредитів. Казав, що діти просили у нього гроші, однак він пропонував продукти, достовірно щодо молодшої доньки, з нею він спілкувався, зі старшою – ні.
Позивачка не чула, щоб він просив допомоги у старшої доньки. З нею він перервав будь-яке спілкування після того, як вона звернулася до суду щодо стягнення аліментів.

Законна представниця відповідача ОСОБА_4 – ОСОБА_5 , пояснила, що є першою дружиною ОСОБА_8 . У шлюбі у них народилося дві доньки – ОСОБА_15 (1988 р.н.) і ОСОБА_14 (1992 р.н.). В кінці 90-х розлучилися. Після розлучення батько зі старшою донькою не спілкувався зовсім, хоча вона, як дитина, дуже цього прагнула.
З молодшою спілкувався лише в її дитячі роки, далі, коли дівчина подорослішала і просила у батька матеріальної допомоги, їх стосунки погіршилися, а згодом вони перестали спілкуватися. Батько навіть не прийшов на похорон доньки.
У 2013 в ОСОБА_14 народився син ОСОБА_16 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла. У 2023 році хлопчик захворів на онкологію.

Відповідачка ОСОБА_3 пояснила, що будучи дитиною дуже хотіла спілкуватися з батьком ОСОБА_8 , але він не брав її гуляти. Останній раз він привітав її з 13-річчямю. З часом вона припинила намагатися налагодити з ним відносини.
ОСОБА_9 працювала у Воканалі, куди часто навідувався ОСОБА_8 . Побачивши доньку там – розвернувся, пішов геть. Як бачив на вулиці – переходив дорогу.
Ніколи не зазначала його поручителем у будь-яких кредитних відносинах, навіть не мала номера його телефону.
Вона не знала, що батько сильно захворів, за допомогою до доньки він не звертався. ОСОБА_9 зазначила, що мала можливість надати йому допомогу, і неодмінно надала би її незважаючи на погані відносини. Про смерть батька їй розповіла матір, яка випадково дізналася про це вже після поховання.

Обставини справи, зміст спірних правовідносин
З 12.11.2004 ОСОБА_8 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі (а.с.13).
Від попереднього шлюбу ОСОБА_8 мав доньок ОСОБА_7 (відповідачка), ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_17 (а.с. 110) та ОСОБА_13 (мати відповідача), ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_13 народився син - ОСОБА_4 (а.с. 113 на звороті).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 померла (а.с. 113).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 (а.с.73).
Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина (копія спадкової справи, а. с. 101-119).
Із наведеного вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є дружина – ОСОБА_1 , донька – ОСОБА_9 , і онук – ОСОБА_4 за правом представлення.
Відповідно до матеріалів спадкової справи ОСОБА_1 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , як законний представник ОСОБА_4 , звернулись із заявами про прийняття спадщини (а.с.102, 108, 112).
ОСОБА_1 звернулася до суду про усунення ОСОБА_9 і ОСОБА_4 від права на спадкування, вважаючи, що вони ухилилися від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.
Суд встановив, що ОСОБА_8 з 1983 року під час виконання бойових завдань отримав поранення. Час від часу перебував в лікувальних закладах у Кіровоградському обласному госпіталі для інвалідів Вітчизняної війни, Українському державному медико-соціальному центрі ветеранів війни та інших лікувальних закладах, про що свідчать виписки із медичних каток стаціонарного хворого, консультативні висновки, ультразвукове дослідження, комп`ютерна томографія, виписні епікризи, направлення та інші медична документація (а.с.32-77). Документально підтверджено, що останні кілька років мав онкологічне захворювання.
Також, відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 09.04.2026 №2026-0409-1637-3857-7 встановлено причинний зв`язок наслідків поранення контузії старшого солдата у відставці ОСОБА_8 , яке призвело до смерті та причина смерті пов`язана з виконанням службових обов`язків військової служби при перебування в країнах де велись бойові дії (а.с.221-223)
Витратами на похованням та самим похованням ОСОБА_8 займалась позивач ОСОБА_1 (а.с.16-18).
За життя 08.11.2023 ОСОБА_8 звертався до АТ КБ «Приват Банк» про припинення надсилання будь-якої інформації з вказано банку (а.с.176).
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 має ряд захворювань, а саме: вроджену ваду серця ДМЖП, Д-з клінічний медулобластома мозочка, астено0-невротичний синдром, легку розумову недостатність з поведінковим розладом (а.с.182-188). Після смерті матері над ОСОБА_5 (бабусю) призначено його опікуном (а.с.115)
У ході судового розгляду справи допитано ряд свідків з обох сторін, отримано пояснення від учасників справи, їх представників.

Показання свідків зі сторони позивачки
Свідок ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пояснив, що ОСОБА_8 був його знайомим як член громадської організації ветеранів війни в Афганістані, свідок часто бував у нього вдома. ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_1 та її дочкою. В останні дні за ОСОБА_8 доглядали ОСОБА_19 та її дочка, оскільки він не міг самостійно пересуватися. Зі своїми доньками ОСОБА_8 не спілкувався, вони до нього не приходили, а коли він захворів, то вже не згадував своїх доньок і не просив у них допомоги. Останній раз свідок бачив ОСОБА_8 18.04.2025, коли він переоформлював мопед. На той час останньому було важко встояти на ногах, ОСОБА_18 відвіз його додому.

Свідок ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , розповів, що знає ОСОБА_8 ще зі спілки ветеранів Афганістану. Часто бував вдома у ОСОБА_8 , який проживав разом з дружиною ОСОБА_1 . Його доньок жодного разу не бачив. Він погано ходив, у нього щось було з ногами. Свідок допомагав йому транспортом, останнім часом возив його в лікарні, тоді він пересувався з допомогою дружини, без інвалідного візка. Він спочатку лікувався в лікарні на ОСОБА_21 , потім в ОСОБА_22 , де з ним була дружина ОСОБА_23 .

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , старший брат ОСОБА_8 свідчив, що дізнався про хворобу брата у 2023 р. До того у нього була травма хребта після участі у війні в Афганістані, він мав 2 групу інвалідності. У нього була сильна слабкість, було боляче ходити. Приблизно за 4 роки до смерті він звільнився з роботи. Спочатку ОСОБА_8 швидко схуд, ніхто не розумів чому, а потім дізналися, що у нього онкозахворювання. В останній час він міг вийти лише на вулицю до під`їзду, від машини і додому і навпаки, міг впасти навіть в кімнаті, купався і їв сам. Опікувалися братом його дружина і її діти від першого шлюбу.
Уточнив, що ОСОБА_8 не міг сам доглядати себе з часу звільнення з роботи. Він 2-3 рази на рік перебував у лікарні. Йому робили операцію, але вона йому не дуже допомогла. Рідні доньки не спілкувалися з батьком. Молодша донька набрала кредитів на його ім`я.
Колишня дружина брата не хотіла з ними спілкуватися. На похованні брата не було ні її, ні дочок.

Свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , пояснила, що є донькою позивачки і пасербицею ОСОБА_8 , з яким жили однією сім`єю до його смерті. Останнім часом вітчим не міг самостійно ходити в магазин і в аптеку, свідок сама все йому купувала за його кошти. Доглядали вітчима старший син і мама свідка.
ОСОБА_8 постійно хворів, кілька разів на рік лежав в госпіталі, з часом отримав інвалідність 2-ї групи, з 2024 року боровся з онкологією. Він постійно звертався за допомогою до воїнів афганців. Перед смертю у квітні 2025 року вітчим лежав у лікарні з інсультом, сам не міг пересуватися, лише за допомогою медперсоналу, рідних або з милицями.
Вона знає, що у вітчима є доньки, але ніколи їх не бачила. Які відносини у нього були з доньками - не відомо. Коли ще доньки були дітьми, молодша ходила до його матері і вони там зустрічалися, старшу теж там ОСОБА_8 іноді бачив. Скільки разів і коли він зустрічався з ними – не відомо. В дорослому віці з ними не спілкувався, чому – не відомо.
Вітчим знав, що у нього є внук, бачив його. Свідку не відомо, щоб ОСОБА_8 звертався за допомогою до доньок, внука.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який є сином позивачки і пасинком ОСОБА_8 , розповів, що знає останнього з 2004 року, проживав з ним до 2017 року. Розповів, що вітчим служив в Афганістані, був поранений, постійно хворів у зв`язку з цим, кілька разів на рік лікувався. Вітчим часто звертався за допомогою, щоб відвести його кудись. З 21-22 років його стан здоров`я погіршився. Незадовго до смерті самостійно вітчим ходити не міг. Вітчиму всю допомогу надавала родина свідка.
ОСОБА_10 мало що відомо про доньок вітчима, знає лише, що вони є, що одна вже померла. Він не запитував вітчима про його доньок, з ними не знайомий, про них відомо дуже мало. Не знає, чи той з ними спілкувався, вони з ОСОБА_8 про це ніколи не розмовляли. Також не знає, чи звертався він до старшої дочки за допомогою через хворобу, чи знала вона про його стан.

Показання свідків зі сторони відповідачів
ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , розповіла, що з ОСОБА_8 знайома з 1999 року. Останній раз я його бачила в кінці січня 2025 року. Він пересувався сам, повільно. Ззовні не було помітно якихось вад.
Свідок працює у Водоканалі. Кожного року він приходив до неї для перерахунку вартості комунальних послуг. В тій же установі працювала його старша донька ОСОБА_15 , з якою він не спілкувався і навіть не вітався.
Молодшу доньку ОСОБА_14 в дитинстві він любив. Але пізніше в 2021 році ОСОБА_14 намагалася продовжити спілкуватися з батьком, а потім скаржилася, що вона йому не потрібна. Ірина зверталася до батька за допомогою, коли народила сина ОСОБА_16 (2013 рік). Він внука свого не бачив жодного разу. Коли ОСОБА_14 померла, то він навіть на похорон не прийшов. Коли внуку збирали на операцію, то дідусь матеріальної участі не брав. Свідок особисто зверталася з цією інформацією до ОСОБА_8 зустрівши його випадково, питала, чи знає він, що у внука онкологія, на що отримала відповідь: «чашка розбита», це вже його не стосується.

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , знала ОСОБА_8 з 1988 року, коли народилася його старша донька. Він змолоду мав проблеми зі спиною. Свідок з ОСОБА_8 підтримувала дружні відносини. Про його відносини з дітьми він говорив не охоче. Востаннє бачила померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 в 4-й лікарні, він розповідав, що приходив на процедури. Був один, поспішав, бо його чекала автівка. Якихось видимих проблем з ходьбою свідок не помітила.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У частині п`ятій статті 1224 ЦК України зазначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 337/6000/15-ц, від 4 липня 2018 року в справі № 404/2163/16-ц, від 29 червня 2021 року в справі № 750/9209/20-ц.
Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від: 14 листопада 2018 року в справі № 712/4709/15-ц, від 04 березня 2019 року в справі № 321/1573/17-ц, від 17 липня 2019 року в справі № 676/5086/15-ц, від 29 червня 2021 року в справі № 750/9209/20-ц.
Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.
Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Позбавлення особи права на спадкування - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.
Суд установив, що ОСОБА_1 із часу, коли стан здоров`я ОСОБА_8 погіршився у зв`язку із онкологічним захворюванням (приблизно з початку 2025 року) до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) опікувалася своїм чоловіком, а також їй допомагала донька – ОСОБА_11 . З аналізу досліджених доказів, пояснень сторін і свідків, у безпоразному стані ОСОБА_8 перебував за кілька тижнів до смерті. Однак, доказів того, що ОСОБА_8 потребував допомоги саме від ОСОБА_9 , а остання не надала йому таку допомогу будучи повідомленою про необхідність надання такої допомоги, матеріали справи не містять.
Установивши, що позивачка не довела сукупності обставин, передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, за яких особа може бути усунена від права на спадкування за законом, а саме: факт того, що спадкодавець ОСОБА_8 потребував допомоги саме від відповідачки, а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги своєму батьку, усвідомлюючи свій обов`язок щодо утримання спадкодавця, мала можливість надавати таку допомогу, але не вчиняла необхідних дій, а також винної поведінки останньої (зокрема, відмови від надання допомоги батьку), суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для усунення ОСОБА_9 від права на спадкування після смерті її батька ОСОБА_8 .
Щодо ОСОБА_4 , то суд констатує, що немає жодного логічного обґрунтування, яку саме допомогу могла надавати дванадцятирічна онкохвора дитина у матеріальному сенсі чи у фізичному догляді дорослого хворого дідуся. Мати хлопчика померла задовго до того, як ОСОБА_8 опинився в безпорадному стані через хворобу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 224-225, 235, 258-260, 263-265, 272, 273, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , - Виконавчий комітет Кропивницької міської ради як орган опіки та піклування, про усунення від права на спадкування – відмовити.
Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКППНОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя Г.О. Підгірська