Провадження №	2/447/798/26 	
Справа №	456/6921/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

27.04.2026 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Друзюк М.М.,
секретаря судового засідання Курко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції сторін.
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» подав до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивує тим, що 19.06.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Мілоан» договір №4810536 та отримав кредит у розмірі 3 500 грн. Надалі між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» 16.12.2021 укладено договір факторингу №16/12-2021-43, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4810536 від 19.06.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» за договором факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023. Загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку становить 27 947,50 грн., з яких: 3 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 062,50 грн сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 385 грн – заборгованість за комісією, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2025 справу передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.
Протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 16.02.2026 справу передано на розгляд судді Друзюк М.М. 
Ухвалою Миколаївського суду Львівської області від 17.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.
Ухвалою суду від 18.03.2026 розгляд справи відкладено.
У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності уповноваженого представника.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що такий повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду надано не було.
За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів..
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 19.06.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №4810536 та отримав кредит у розмірі 3 500 грн. строком на 30 днів, тобто до 19.06.2021. Проценти за користування кредитом 1 312,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів.
Графіком платежів (додаток №1 до договору) визначено суму кредиту та проценти.
Як вбачається з матеріалів справи, у паспорті споживчого кредиту (Додаток №2 до договору) зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація. 
Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення, наданими ТОВ «Мілоан», загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитом становить 15 697,50 грн, з яких: 3 500 грн становить сума заборгованості за тілом кредиту, 11 812,50 грн – сума заборгованості за процентами, 385 грн – заборгованість за комісією.
З договору факторингу №16/12-2021-43 від 16.12.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №4810536 від 19.06.2021.
З реєстру боржників до договору факторингу №16/12-2021-43 від 16.12.2021 вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за договором №4810536 від 19.06.2021 становить 15 697,50 грн, з яких: 3 500 грн становить сума заборгованості за тілом кредиту, 11 812,50 грн – сума заборгованості за процентами, 385 грн – заборгованість за комісією.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт капітал», заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг №4810536 від 19.06.2021 за період з 16.12.2021 становить 27 947,50 грн, з яких: 3 500 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11 812,50 грн – заборгованість за відсотками станом на дату початку розрахунку, 12 250 грн – нараховані відсотки станом на дату розрахунку, 385 грн – заборгованість за комісією.
З умов договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», в тому числі за договором про споживчий кредит №4810536 від 19.06.2021.
З реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4810536 від 19.06.2021 становить 27 947,50 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Коллект центр», заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4810536 від 19.06.2021 станом на 17.10.2025 становить 27 947,50 грн, з яких: 3 500 грн – заборгованість з тілом кредиту, 24 062,50 грн – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 385 грн – заборгованість за комісією.
Норми права, які застосував суд
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.
Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
Судом встановлено, що 19.06.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №4810536 та отримав кредит у розмірі 3 500 грн. строком на 30 днів, тобто до 19.06.2021. Проценти за користування кредитом 1 312,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договори про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" погодився з умовами договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував.
Пунком 2.3.1.2 договору про споживчий кредит №4810536 від 19.06.2021 передбачено умови пролонгації договору, зокрема, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів. 
Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення, наданих ТОВ «Мілоан», проценти за користування кредитом нараховувались з 19.06.2021 по 16.09.2021, зокрема, з 19.06.2021 по 19.07.2021 (30 днів) – за ставкою 1,25%, що становить 43,75 грн за кожен день кредитування, з 20.07.2021 по 16.09.2021 (60 днів) – за ставкою 5%, що становить 175 грн за кожен день кредитування. Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитом – 15 697,50 грн, з яких: 3 500 грн становить сума заборгованості за тілом кредиту, 11 812,50 грн – сума заборгованості за процентами, 385 грн – заборгованість за комісією.
Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16/12-2021-43 від 16.12.2021, на підставі якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №4810536 від 19.06.2021.
Між ТОВ «Вердикт Капітал» та «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, на підставі якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором про споживчий кредит №4810536 від 19.06.2021.
Таким чином, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №4810536 від 19.06.2021.
Щодо розміру заборгованості за кредитним договором №4810536 від 19.06.2021 суд зазначає наступне.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Коллект центр», заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4810536 від 19.06.2021 станом на 17.10.2025 становить 27 947,50 грн, з яких: 3 500 грн – заборгованість з тілом кредиту, 24 062,50 грн – заборгованість за відсотками, 385 грн – заборгованість за комісією.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт капітал» вбачається, що до моменту укладення договору факторингу №16/12-2021-43 від 16.12.2021 кінцева сума заборгованості за кредитним договором №4810536 від 19.06.2021 становила 15 697,50 грн, з яких 3 500 грн – заборгованість по основній сумі кредиту, 11 812,50 грн – сума заборгованості за процентами, 385 грн – заборгованість за комісією. Тобто сума заборгованості відповідача перед ТОВ «Мілоан» як первісним кредитором становила 15 697,50 грн. Водночас, відповідно до розрахунків, поданих ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 та ТОВ «Коллект Центр» станом на 17.10.2025, сума заборгованості відповідача зросла до 27 947,50 грн, з яких: 3 500 грн – заборгованість по основній сумі кредиту, 24 062,50 грн – заборгованість за відсотками, 385 грн – заборгованість за комісією.
Разом із тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність збільшення суми заборгованості порівняно з розрахунком первісного кредитора. Зокрема, позивачем не надано доказів внесення змін до умов кредитного договору, укладення додаткових угод із відповідачем або інших законних підстав, які б обґрунтовували зміну первісного розміру зобов`язання після відступлення права вимоги за договорами факторингу.
Крім того, подані новими кредиторами розрахунки не дають можливості перевірити підстави та періоди нарахування процентів чи інших платежів після переходу права вимоги. За відсутності таких доказів суд позбавлений можливості перевірити правильність і обґрунтованість заявленого розміру заборгованості.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що збільшення суми заборгованості з 15 697,50 грн до 27 947,50 грн не підтверджене належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позивачем не доведено обґрунтованість заявлених вимог у цій частині.
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, представник позивача також просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 385 грн. за кредитним договором №4810536 від 19.06.2021.
Аналіз умов кредитного договору №4810536 від 19.06.2021 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 385 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Враховуючи наведене, положення кредитного договору №4810536 від 19.06.2021 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 385 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4810536 від 19.06.2021 в загальному розмірі 15 312,50 грн, з яких: 3 500 грн – становить заборгованість за тілом кредиту, а 11 812,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.
Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником ТОВ «Коллект Центр» долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правової допомоги №01/07/2024 від 01.07.2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс послуг, заявку на надання юридичної допомоги №843 від 01.10.2025, витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, відповідно до якого вартість послуг складає 13 000 грн.
Суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи розгляд якої проводився в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, зокрема, клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, дійшов переконання, що заявлені представником позивача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг),а саме складення позовної заяви, а тому обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 659,05 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 141, 246, 259, 264, 265,280-282 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 15 312 (п`ятнадцять тисяч триста дванадцять) грн. 50 (п`ятдесят) коп.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір розміром 1 659 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 05 (п?ять) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування та ім`я сторін.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 44276926.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Друзюк М. М.