Справа № 420/7309/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправним та скассування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), у якому просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №056550007094 від 28 січня 2026 року в частині обчислення страхового стажу ОСОБА_1 тривалістю 39 років 3 місяці 21 день; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати період служби ОСОБА_1 у Збройних Силах СРСР з 10 листопада 1984 року по 20 листопада 1986 року до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 10 січня 2026 року з урахуванням раніше виплачених грошових сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 січня 2026 року ним подано заяву про призначення пенсії за віком через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, до якої додано необхідні для призначення пенсії документи. 
Заява про призначення пенсії опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, та за наслідокм розгляду заяви прийнято рішення про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10 січня 2026 року.
Між тим, після ознайомлення з розрахунком пенсії в особистому кабінеті вебпорталу в розділі «Моя пенсія» позивачу стало відомо, що відповідачем неправильно обчислений страховий стаж, як для визначення права на пенсію, так і для визначення розміру пенсії. 
При цьому, в розрахунку відсутній період проходження позивачем військової служби. Отже, рішення про призначення пенсії без врахування всіх періодів, з яких складається страховий стаж позивача, не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому є протиправним.
Позивач вважає прийняте рішення протиправним, оскільки підставою для зарахування спріного періоду є відомості, що підтверджуються трудовою книжкою. Оскільки основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, яка містить необхідні записи про проходження військової служби, є безпідставним незарахування до страхового стажу спірного періоду.
Ухвалою суду від 20.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі, враховуючи внесені зміни в КАС України, а саме частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Представник ГУ ПФУ в Одеській області подав відзив на позов, у якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що Рішенням № 056550007094 від 28 січня 2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області Позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 з 10.01.2026 року. Страховий стаж Позивача склав 39 років 04 місяці та 21 день. До страхового стажу не зарахована служба в Радянській Армії з 10 листопада 1984 року – 20 листопада 1986 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06 серпня 1984 року та військового квитка НОМЕР_2 , оскільки наявне виправлення у даті прийняття на військову службу як у трудовій книжці так і у самому військовому квитку. 
Враховуючи на викладені обставини в їх сукупності, відповідач вважає, що рішення прийнято правомірно.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що якщо в трудовій книжці і військовому квитку наявне виправлення у даті прийняття на військову службу позивача, на останнього не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Справа розглянута у письмовому провадженні. 
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області. 
ОСОБА_1 07.01.2026 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом ГУ ПФУ в в Донецькій області № 13918-7897/П-02/8-0500/26 від 26.02.2026 року повідомлено позивача та сторонами не заперечується, що за принципом «екстериторіальності» визначено структурний підрозділ органу, що розглядає заяву Позивача – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 
Рішенням № 056550007094 від 28 січня 2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.01.2026 року
У вказному рішенні пенсійним органом визначено, що страховий стаж позивача склав 39 років 04 місяці та 21 день. 
До страхового стажу не зарахована служба в Радянській Армії з 10 листопада 1984 року – 20 листопада 1986 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06 серпня 1984 року та військового квитка НОМЕР_2 , оскільки наявне виправлення у даті прийняття на військову службу, як у трудовій книжці так і у самому військовому квитку.
Позивач, вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №056550007094 від 28 січня 2026 року в частині обчислення страхового стажу ОСОБА_1 , а саме не зарахування періоду проходження військової служби у Збройних Силах СРСР, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом. 
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ст.1 Закону №1058-IV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Статтею 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що перерахунок пенсій за віком, по перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону. 
Позивач, вважає, що має право на зарахування до страхового стажу служби періоду військової служби у Збройних Силах СРСР з 10 листопада 1984 року по 20 листопада 1986 року. Проте, пенсійним органом не зараховано вказаний період до страхового стажу позивача.
Досліджуючи правомірність неврахування пенсійним органом вищезазначеного періоду військової служби, суд враховує наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом першим Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) (в редакції від 28.09.2022 року) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
На період внесення записів до трудової книжки позивачки в рамках спірних періодів трудової діяльності діяла Інструкція №162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993. З 29.07.1993 року по сьогодні діє Інструкція №58.
Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.
Пунктом 2.1. Інструкції №162 встановлено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них виробляється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.
Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За сталою практикою Верховного Суду є посилання на дотримання суб`єктами владних повноважень положень законодавства, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Так у постанові від 02.12.2021 по справі №263/9464/16-а Верховний Суд зазначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).
Вказана правова позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду у цій категорії справ.
У постанові від 20.01.2022 року у справі №591/7003/16а Верховний Суд вказує, що у касаційній скарзі відповідач заперечує проти зарахування до трудового стажу, який дає позивачці право на призначення пенсії на пільгових умовах, посилаючись на відсутність уточнюючих довідок.
Також у постановах від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17 та від 12.12.2019 у справі №423/405/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст.62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У постанові від 20.01.2022 року у справі №591/7003/16а 27 зазначено, що колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_3 наявний запис про проходження позивачем військової служби з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року, отже вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу без надання уточнюючих документів. Підставою внесення запису №6 трудової книжки зазначено військовий квиток НОМЕР_2 .
Таким чином, трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_3 підтверджується спірний період проходження військової служби з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року.
Відповідно до пункту 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Військовим квитком НОМЕР_2 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується, що ОСОБА_1 10.11.1984 року призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 призваний на військову службу та 20.11.1986 року на підставі наказу мосср 1986 року №206 звільнений з віськової служби.
Відповідач вважає, що період проходження військової служби не підлягає врахуваню, оскільки наявне виправлення у даті прийняття на військову службу як у трудовій книжці так і у самому військовому квитку.
Однак, заявлені ГУ ПФУ в Одеській області недоліки не спростовують відомості щодо періоду проходження позивачем військової служби, які наявні у військовому квитку НОМЕР_2 , а також містяться в трудовій книжці позивача.
Суд вважає, що військовий квиток НОМЕР_2 є належним та допустимим доказом проходження позивачем військової служби з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року та був наданий пенсійному органу. 
Отже, період проходження позивачем військової служби з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року підлягає зарахуванню до страховго стажу позивача.
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені ст.245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин. 
Суд вважає, що ГУ ПФУ в Одеській області, приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для перерахунку пенсії позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії. 
Суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №056550007094 від 28 січня 2026 року в частині обчислення страхового стажу ОСОБА_1 , а саме не зарахування періоду проходження військової служби у Збройних Силах СРСР з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року, є протиправним та підлягає скасуванню. 
З урахуванням дискреційних повноважень відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та захисту шляхом: визнання протиправним та скасування рішення рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №056550007094 від 28 січня 2026 року в частині обчислення страхового стажу ОСОБА_1 , а саме не зарахування періоду проходження військової служби у Збройних Силах СРСР з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області (суб`єкта владних повноважень, яким прийнято оскаржуване рішення) повторно розглянути заяву позивача від 07.01.2026 року, та здійснити перерахунок пенсії, зарахувавши до його страхового стажу період проходження військової служби у Збройних Силах СРСР з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Суд вважає, що по даній справі з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних в суді можливостей.
Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997 року №4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. 
Отже, за наявності декількох норм, які по-різному регулюють спірне питання повинні застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Враховуючи, що ч.9 ст.18 КАС України, якою визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), прийнята пізніше ніж абз.1 ч.10 ст.243 КАС України, суд застосовує норму, яка прийнята пізніше.
Оскільки ухвалою суду при відкритті провадженні вирішено здійснити розгляд справи та її формування та зберігання в електронній формі суд викладає рішення в електронній формі.
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №056550007094 від 28 січня 2026 року в частині обчислення страхового стажу ОСОБА_1 , а саме не зарахування періоду проходження військової служби у Збройних Силах СРСР з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.01.2026 року та здійснити перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу період проходження військової служби у Збройних Силах СРСР з 10.11.1984 року по 20.11.1986 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн. 
Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України. 

Суддя Е.В. Катаєва