УХВАЛА
03 червня 2026 року
м. Київ
справа № 634/1172/25
провадження № 51-2137ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого  ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 березня 2026 року щодо ОСОБА_4 , 
встановив:
Прокурор звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на указане вище судове рішення щодо ОСОБА_4 , перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Такі вимоги повинні узгоджуватися з повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Статтею 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
У касаційній скарзі прокурор висуває вимогу скасувати оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Указана вимога не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції, визначеним ст. 436 КПК, за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки у випадку скасування судового рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції може лише призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, про що в касаційній скарзі не йдеться. 
Разом з тим, у випадку, якщо особа, яка подає касаційну скаргу, висуває вимогу про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, у такій скарзі, на виконання приписів п. 4 ч. 2, ч. 5 ст. 427 КПК, повинно бути наведено відповідне обґрунтування із зазначенням порушень, яких припустився суд першої інстанції, та відповідних підстав до призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а також додано копію відповідного оскарженого судового рішення, чого прокурором не дотримано.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, необхідно керуватися положеннями ст. 433 КПК, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, і перевіряє лише правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правової оцінки обставин.
Прокурор у касаційній скарзі стверджує, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 необґрунтовано закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки останньому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що в обвинувальному акті стороною обвинувачення віднесено до обставини, яка обтяжує покарання, проте зазначених обставин судами не взято до уваги, а в оскарженій ухвалі апеляційного суду не наведено достатніх підстав залишення апеляційної скарги сторони обвинувачення без задоволення.
Разом з тим, не указує яких конкретно порушень норм матеріального чи процесуального права, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, та в контексті приписів статей 412-414, 419 КПК припустився апеляційний суд при перегляді ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 13 січня 2026 року за аналогічними доводами апеляційної скарги сторони обвинувачення. 
Не обґрунтовує свої доводи з урахуванням висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19, за якими обов`язковою умовою визнання судом злочину, незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта, - пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті), підтвердженням чого може слугувати копія відповідного повідомлення про підозру чи обвинувального акта.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції може ухвалити рішення про погіршення становища особи, стосовно якої закрито кримінальне провадження, не тільки за наявності таких вимог в касаційній скарзі, а й відповідних обґрунтованих доводів учасника кримінального провадження, змістом яких охоплюються належні підстави для такого рішення, оскільки, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 26 КПК, Суд не може на власний розсуд відшуковувати в оскарженому рішенні відповідні підґрунтя для цього.
Крім того, за ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Натомість прокурор до касаційної скарги додав лише дві копії касаційної скарги з додатками, що, з урахуванням кількості сторін кримінального провадження та учасників судового провадження, не відповідає приписам вказаної норми. 
Зазначене порушення є не просто формальним недотриманням приписів ч. 6 ст. 427 КПК, а перешкоджає Суду належним чином виконати вимоги п. 1 ч. 1 ст. 430 цього Кодексу, що може призвести до перешкоджання особам, зазначеним у ст. 425 КПК, на реалізацію їх права, передбаченого у ст. 431 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 березня 2026 року щодо ОСОБА_4  залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання. 
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3